46 



sporné postavení jeví se stťile i v ostatních ol)orech věd přírodních; 

 i shledáme se s ním pod nťizvy antipathie a sympathie v psycho- 

 logii, individuality a kolektivismu v sociologii; jsou to hlavní formy 

 světové a jich poměr a původ právě vysvětluje princip individuelní 

 extense. Ještě jeden zjev velmi pro další vývody poučný lze spa- 

 třiti při vzniku molekul; spojí-li se mnoho atomů v jedinou, na- 

 stane utajení velikého množství energie, která pak jest podkladem 

 přerozmanitých nových zjevů. To jest nejlépe pozorovati na ohromně 

 komplikovaných, až tisíciatomových sloučeninách organických, 

 v jichž opětném spojení naskytne se zjev nového druhu energie, 

 snad nejpodivuhodnější vedle myšlení, chtění a cítění vůbec, život. 



Molekula jest zákonné spojení několika atomů, individuí niž- 

 ších: jejich vlastnosti, hlavně ovšem chemismus, trvají, pouze jsou 

 módi ii kovány, obyčejně ovšem seslabeny, za to se vyskytly vlast- 

 nosti nové, t. ř. síly molekulární: rovněž i při dalším vývoji vyš- 

 ších individuí jejich prvky nepozbývají svých původních energií, 

 ale nabývají mimo to nových druhů energie, tedy individuelní 

 extense se jeví i nabýváním bohatství nových vlastností, t. ř. in- 

 tensita jest jen druhem extense, jaksi obrácením jejím do vnitra, 

 což jest tím pochopitelnější, an sám svým vznikem nabyl vyšší 

 jedinec značného množství vnitřní energie. Ze obě tyto modifikace 

 v sebe přecházejí, vysvítá z výměnného slučování: soudržnost ato- 

 mová v obou reagujících látkách přejde (zhusta za zjevů thermi- 

 ckých a mechanických) v chemickou slučivost, t. j. akci na venek, 

 tato po utvoření nových látek zase v soudržnost atomovou a mo- 

 lekulární. Analogii spatříme opět ve vědách jiných. 



Molekuly jeví opět extensi: některé z nich, jež skládají plyny, 

 zůstanou celkem od sebe odloučeny, u jiných působení na ze- 

 vnějšek (dle kvalitativní jich různosti) vede ku vzájemnému spojo- 

 vání, jednak k volnějšímu, v kapalinách, jednak ku těsnějšímu, 

 v tělesech tuhých. I nastává tu předůležité rozrůznění: molekuly 

 méně složité, se stavbou průhlednější, se spojí dle zákonů nám 

 rovněž jasnějších, výjevy mechanické, především gravitace, jsou 

 jen nepatrnou změnou vlastností molekulárních, jen hromadným 

 působením přitažlivosti a odpudivosti molekul je skládajících. A jako 

 příčinou tohoto spojení je nám actio in distans, což jest jen jiné 

 jméno pro extensi individua, tak i actio in distans nově vzniklých 

 předmětů je souhrn všeho, co na nich pozorujeme: právě změny, 

 které na jiných předmětech působí, rozruchy, jež od nich af bez- 

 prostředně, af prostředně vycházejí, jsou původem našich pocitů, 

 bez této individuelní extense bychom vůbec neměli o světě vě- 

 domí. Jakmile se skupily molekuly v dosti malý konglomerát, další 

 hromadění se stává týmž způsobem, i vznikají tu, po přednosti 

 působením gravitace, mezi těmito jednotlivými skupinami velké 

 celky, a za jeden z nich pokládáme původní tvar soustavy naší 

 sluneční; vznikla-li z částí tak různých, jak vylíčeno, nebyla ho- 



