47 



mogenní, nýbrž smés nad míru různorodá. V prostor ji obklopu- 

 jící jeví její části právě tak extensi, jako do středu, a tu stále 

 větším se kupením molekul vzniknou skupiny značné, základ 

 oběžnic, a odpudivostí, jež o nic sekundárnější není přitažlivosti, 

 ba již v nejjednoduších individuích dokonce za původní bylo pro- 

 hlásiti, se rozdělí soustava sluneční zřejmě. Xa jednr)tlivých jejích 

 částech vyvíjejí se individua extensivně opět způsobem přitažli- 

 vosti: nejjasnt ji /ícjmo je to na krystalech nerostných, jež někdy 

 i před očima našima vznikají: kolem nepatrného jádra usazují se 

 stále nové molekuly, až jedinec minerální nabude značného roz- 

 měru, ale přes to nelze ho nazývati mnohonásobnou srostlicí. 

 V massách postupuje takové tvoření krystalové kol několika stře- 

 disek pojednou, extensivním vývojem mnoha krystalů vedle sebe 

 nastane brzo kontakt, a pokud je další vývoj možný, splynou je- 

 dinci bývalí tu v druzu, tu v žílu, tu v celou horninu. Při tom 

 ovšem mohou býti krystaly různorodé, i povstávají horniny t. ř. 

 složité. Jaké nové vlastnosti tímto novým spojováním vznikají, vy- 

 svitne poukázáním na rozmanité úkazy optické, elektrické, magne- 

 tické, tepelné, jež na sestavení krystalografickém závisejí, jaké 

 ohromné působnosti nabývá spojená a soustředěná individuelní 

 extense, dokazuje nápadně působení slunce, jež svými paprsky na 

 povrchu zemské koule je nejdůležitější příčinou všech jeho změn. 

 Z příkladu posledního vysvítá, že nechci tuto ( xtcnsi ixijíinati 

 přímo jako chtění přírody, duši vkládati i do t. zv. anorganické 

 hmoty. Mimo to k ucelení oddílu o neústrojných bytostech po- 

 znamenávám, že krystal je tu nejdokonalejším, nejvyšším indivi- 

 duem, horstvo že se jím právě tak nemůže nazvati, jako v jiném 

 oboru na příklad fauna jedné krajiny; že vzdušiny a kapaliny 

 jsou individualisovány pouze v molekulách; konečně že tělesa ne- 

 beská pokládám též za individua, obrovská sice, ale málo doko- 

 nalá; země není výsledkem živých i neživých přírodnin, společností 

 živočišných a hdských, jež na ní bytují, nýbrž substrátem jich. 

 A proto také všeobecně nelze považovati individuum větŠí za do- 

 konalejší. 



Změny svrchu vylíčené nestaly se jedna ]>(> dolsonání druhé, 

 nýbrž větším dílem dosud probíhají; přes to, iicž nastati mohly 

 výjevy živf)ta na naší zemi (neboť ten jediný zn.inu', a je dosti 

 záhadnou hádankou, než abychom si pro vřt-i introantnost vy- 

 mýšleli a /.kouinali jiný), změny anorganické jí (iodal)'^ podoby 

 s nynější do.^ti aiialoiMcké. Ať byla plocha zemská zcela jiné tvář- 

 no.sti, j)řece nelze si ji jinak mysliti, pokud vědecké výzkumy sa- 

 hají, než pokrytou na počátku organického tvorstva vodou — snad 

 mnohem více než nyní s několika ostrovy, s atmosférou snad 

 nad míru hustou a horkou, a to v.šc asj)oň ve zmenšeném měřítku 

 dosud na zemi máme. 



Obrátíme se nyní ku molekulám komplikovaným, o nichž 



