49 



postupně větším a větším vystupováním rázu psychického; o vzrůstu 

 jeho pomlčím, ano není pojednávání o něm nutno pro provedení 

 přítomného thematu, a názory ve věci té jsou naprosto neujasněný 

 V organismu vyšším opět buňka vzrůstá; ale dle toho, je-li mezi 

 ostatními, nebo na obvodu, rozlišuje se její funkce, a tak vzniká 

 první diferencování uvnitř nového individua, jež pak jasněji se liší 

 od pouhé skupiny jednoduchých samostatných nižších organismů, 

 slovem určitěji je individuaUsováno. Jiným směrem se zdokonaluje 

 organismus opět z důvodů extense: je mnoho individuí, všechna 

 k udržení, vzrůstu a rozmnožování svému potřebují určitých pod- 

 mínek a proto nastane záhy boj o život. 



Nechci zde líčiti, jakým způsobem rozlišují se, zdokonalují 

 se individua, vznikají variety, druhy, jak z několika jednoduchých 

 typů povstane přebohatá rozmanitost rostlinného a živočišného 

 f)byvatelstva naší /emě v době geologicky dávné, a pak znenáhla 

 ustupuje a podléhá svému potomstvu ještě bohatšímu a vyššímu — 

 vše to jest známo ne-li z památného díla Darwinova sama, tedy 

 aspoň obsahově ve variacích tu duchaplněji, tu sušeji pojímaných 

 a podávaných. 



Ale na celé ty děje pohlížíme my lidé jako na velikolepou 

 ouverturu, kde tony všech nástrojů, oktáv nejhlubších i nejvyšších, 

 hrstka souzvuků a spousty dissonancí valí se v bouřném zmatku, 

 v němž však vidíme opět harmonii, až konečně zdvihá se opona 

 dramatu lidstva a ještě za ní slyšíme první hlasy člověka. 



Směsice děsu, podivu a útrpnosti nás jímá, když věda odha- 

 luje nám tvář našeho prvního předka; jest to tvor nižší než sou- 

 časný divoch, bílá bestie, polozvíře, i sotva spatříme při prvním 

 pohledu na něm, co nazýváme psychickým životem. Ale když první 

 afekty úžasu přestanou, když počneme analysovati, brzo vidíme, 

 že u něho celý nyněj.ší člověk je v zárodku, ba že počátky duše 

 daleko níže jest hledati. Dvou věcí se pouze dotknu: předně, že 

 v člověku zů.stává stále vše, z čeho postupně vznikl — tak jako 

 v jeho těle nepřetržitě probíhají chemické, mechanické, fysiologické 

 akce mezi atomy, molekulami, organy, tak i jednotlivá individua 

 vedou struggle for life mezi sebou, a to zápas tak mocný, že ne- 

 jeden sociolog a hi.storik pouze na základě jeho vybudoval celou 

 theorii dějin lidstva; že ovšem jednostrannost ta byla konečně 

 zkázou systému, vidíme nejlépe na úpadku sociálních theorii Marxo- 

 vých, historickém materialismu, llledíme-li nepředpojatě, uznáme 

 zajisté duši za zcela zvláštní, nový zjev, tak odlišnou od ostatních 

 energií, za jakou jsme život prohlásili a zase pravím: duševní děj 

 je nám fakt, jak tuto energii pojímati vzhledem k o.statním, 

 nutno v en(M'^'(ticc blíže probrati. Zatím jenom k objasnění po- 

 dávám někt( i( tlu se bez odůvfxhK ní jest zvláštní energie duševní, 

 a sice jako jiné bud ve stavu aktuálním neb potenciálním; najed- 



Thco<lora Nováka Sitati vybrané. 4 



