Dílo Maxe Stirnera. 



(Psáno t. 1899, otištěno v -Lumíru* r. 1901.) 

 I. 



Byl zas jeden z hlučných večerů v berlínské vinárně Hippelově, 

 kam v letech čtyřicátých scházívali se bez úmluvy, ale pra- 

 videlně nejliberálnější z liberálů, nejradikálnější z radikálů, nej- 

 kritičtější z kritiků předbřeznové doby. Bylo to četné shromáždění 

 žurnalistů, spisovatelů, studentů, svobodomyslnějších důstojníků 

 a přepestrých hostí, ba ani dámy nescházely, a každý se vpravoval 

 do otevřeného, bezohledného tónu, jímž tato společnost, stále se 

 měnící, žádnými stanovami nevázaná, na vše přítomné se odvažovala. 

 Ze stálých hostí Hippelových jistě nejvíce lesku této společnosti 

 » Volných* (Freien) dodávali bratří Bauerové (Bruno a lídgar), 

 filosofičtí kritikové, a žurnalista Ludv. Buhl, vedle jiných, jichž 

 jména nyní docela jsou zapomenuta. V koutě prostorné, začazené 

 jizby seděl muž, který obklopen dýmem svého doutníku, bavil se 

 se svým sousedem, a jen sem tam vtipnou poznámkou zasáhl do 

 bouřlivé rozpravy, která od rozebírání včerejší konfiskace záhy až 

 ku kritisování práv, povinností a podstaty státu zaběhla. Proneseny 

 sem tam narážky, co prý dělá Stirnerovo lch«, jak dlouho bude 

 ještě spáti v jeho psacím stole, ale host v koutě, jehož se právě 

 týkaly, jen úsměvem a pokrčením ramen odpovídal. A přece v málo 

 dnech vyšlo v knihkupectví Wigandově hlavní dílo jeho života, 

 které svou smělou důsledností zarazilo i kruh » Volných*: to bylo 

 ještě převýšení jejich bezohledné kritiky. 



Poohlédněme se poněkud po osobě autorově, jež nám objasní 

 snad v některém směru myšlenkový ráz jeho práce. Bude snad 

 těch několik dat, čerpaných z jediného spolehlivého životopisu 

 básníka Mackaye, vítáno těm, kteří marně po slovnících a dějinách 

 filosofie by je shledávali. Vlastní jméno M. Stirnera je Jan Kašpar 

 Schvtidt ; pseudonym, pod nímž téměř výhradně psal, dán mu pro 

 vysoké čelo od spolužáků na gymnasiu. Narodil se 25. října 1805 

 v Bayreuthě, leč již po půl roce pozbyl otce, matka se podruhé 

 provdala za lékárníka Ballerstedta a odstěhovala se do Kulmu 

 v západním Prusku; ale hoch již ve 12 letech vrátil se ke kmotrovi 



