71 



žitkem ? Skoro stoicky vyznívá absolutní, nihilistický egoismus Stir- 

 nerův. Stirner vykonal veliký čin myšlenkový ukázav, že absolutní 

 idealism a subjektivism Fichtovský vede ku pojímání společnosti 

 a světa vůbec jako illuse, k čirému egoismu, právě jako jiný ra- 

 dikální člen Hegelovské levice, Marx, objektivism Hegelův do ex- 

 trému vypracovav, došel na druhý pól myšlení, kde jednotlivec je 

 přeludem a společnost pravým a jediným bytím. Ale svou zna- 

 menitou konstrukci zločinného nadčlověka, svoje »Jenseits von Gut 

 und Bose< rozbije konečně sám. Člověk nedá se ovládati ani 

 světem, nízkými požitky, pudy a vášněmi, ani duchem, ideály a 

 mravními principy; pak, jak Stirner pravdivě dí, sklesne ve své Nic. 



Člověk jest mrtev. Avšak z tohoto Nic vstává zase znovu 

 zrozen člověk z mrtvých. Člověk, který jen a jen myslil, nemohl 

 skončiti jinak než Stirnerovo schéma; ale jeho nemyslící Nic zna- 

 mená veliký poklad duše: instinkty, city a vůh. A zatím co člo- 

 věk Hegelianů dokonával, nalezli tento poklad jiní filosofové: vůle 

 k životu víc a více se hlásí u Schopenhauera, Hartmanna a Nietzsche, 

 a po logice, metafysice, aprioritě a indeterminismu opanují filosofii 

 hledání fakt, psychologie, indukce a determinismus. 



I.eč i moderní člověk, produkt půlstoleté evoluce, může při- 

 jmouti dosud některé myšlénky Stirnerovy: Z jednotlivců a jejich 

 egoismu vycházíme, abychom na pevné půdě postavili mravnost 

 a společnost, dospíváme však až k právu a altruismu (Ihering a 

 Spencer), hájíme práv individua proti státu a společnosti (sr. Ibse- 

 nův »Nepřítel liduO, potíráme obvyklou morálku zákony svými, 

 individuelní psychologií. Kdežto však Stirner měl člověka hotového, 

 jejž nemohl dalším postupem než zničiti, chceme my se stále vy- 

 víjeti: máme evoluci ve vědě, v mravnosti i životě, a žijíce pro 

 tuto budoucnost, vždy budeme v ní míti své nebe a své ideály.*) 



*l Ku práci této použito spíMi: Afax Stirner: Der Einzifje und sein 

 Eiyfnthum. (Vydáno v Reclamovč L'nivcrsalbibliothek« s úvodem P. Lauter- 

 bacha.) John Henry Mackay: Max Stirner, sein Leben und sein Werk (1898). 

 /í<i. Ilartmann: Phanomenolojric dcs sittlichen Bcwusstseins. Robert SchelL- 

 loien: Max Stirner und Friedrich Nietzsche, Erscheinungen des modernen 

 Gcistes und das Wesen des .Menschen 1892. Karl Jod: Stirner (v >Neue 

 Deut.schc Rundschau* 1898). Ola Fíansson: Průkopnici a včštci. Leo Berg: 

 Der Ůbermensch in der modernen Literatur. 



