«:< 



])ohanům. Kniha, která vzešla z řady populárních přednášek o nej- 

 • lůkžitéjších otázkách biologických a nazvána byla »Natilrliche 

 Schopfungsgcschichte (1868), byla vskutku schopna státi se biblí 

 přírodovědeckou. Je to vzor knihy propagační. V devíti vydáních 

 >tálc se zdokonalujících od neveliké knihy s několika bídnými 

 dřevoryty ku dvěma skvěle ilustracemi vypraveným svazkům v ti- 

 -icích I xcmplárích rozšířila se mezi německým čtenářstvem, dva- 

 náct ru/ných překladů ji učinilo přístupnou vzdělancům jiných 

 národů. Její přístupný styl, odvážný a jistý tón, důmyslný postup, 

 kterým vyvozuje theorie z naprosto nevyvratitelných fakt, tak že 

 čtenář nevynikající neobyčejnou kritičností neuzří, kde končí vě- 

 dění a počíná konstrukce, a hlavně umělecká mohutnost, učiniti 

 z boje o život boj o boha, dotknouti se nejen intelektuelní stránky 

 člověka, nýbrž pobouřiti hluboce i jeho cit a vůli — to vše při- 

 spělo k tomu, že největší část vzdělanců zná Darwina v podání 

 Haeckelově a llaeckela sub specie » Přirozeného stvoření světa <. 

 Třeba nám pohlédnouti jen do nejvěrnějšího zrcadla myšlenkových 

 stavů národa, jeho krásné literatury, a uvidíme, kam ohlas Ilae- 

 ckelových slov zaléhá. Žákem jeho jest Gerhard Hauptmann, jistě 

 z předních dramatiků současného Německa. Obraz Jenského my- 

 slitele na stěně studovny, kde setkávají se fysiolog Johannes 

 \'()ckťrat se studentkou medicíny Annou Mahrovou, jest zajisté 

 symbolem velikého vlivu, jejž básník sám pocítil, a jejž i jiná jeho 

 dramata dokumentují. Jiná populární kniha Haeckelova je Anthro- 

 jjogenie* (1<S74), kde hojným materiálem fakt popsaných i vyo- 

 brazených snaží se objasniti a na jisto postaviti vývoj i původ 

 člověka. V posledních letech (1894 1896) ujal se I laeckel po- 

 drobného propracování thematu, které v iivodě ku 11. dílu »V.še- 

 obecné morfologie* nastínil: napsal třídílný spis »Systematische 

 l'hylogenie«, kde zcela specielně sestrojuje a odůvodňuje rodo- 

 kmeny všech tříd organického tvorstva. Ani ti přírodopisci, jimž 

 jest původ zvířectva i rostlinstv.-i z několika málo původních, j(>(l- 

 noduchých tvarů věcí nepochybnou, neuvítali tuto práci příliš 

 vřele. Kdo nepřebíral se řadou systematických děl vědeckých, ne- 

 před.staví si nesnáze při těchto rozsáhlých a zárov(^ň do fietailů 

 jdoucích konstrukcí. 



Názory o příbuzní)sti jednotlivých čeledí živočišných a rost- 

 linných se tak od sebe liší, že žádné kritické srovnání nemůže 

 \fM\ k po>iti\ níinii výsledku; ba ani o to nejsou \( shodě badatelé, 

 ktiré znaky by si- měly bráti za základ systematickélio seskupování. 

 Revise názorů jest tu možná jen na základě nového odborného 

 zkoumání. Ani úplná práce kompilační nedá se provésti, neboť 

 ku přečtení potřebné literatury nestačí lidský život. Proto musil 

 I laeckel voliti názory, které nejlépe zdály se vyhovovati jednotnému 

 systematickému zpracování organických druhů. Přirozeně nejlépe 

 podány j.sou systémy některých tříd protozoí, láčkovců a ostno- 



