vytknutý základní zákon biogenetický; ontogenesis jest krátké n 

 rychlé opakování fylogenese. Vytknuvše již svrchu smysl tohoto 

 zákona, obrátíme se ke kritickému posouzení jeho. Mnozí říkají, 

 že převedení ontos^enie na fylo^enii není vůbec kausalní výklad, 

 nýbrž jen stanovení stálé souvislosti. Ukryta jest tu výtka, že ta- 

 kový zákon se nemůže sevšeobecňovati a obraceti, nýbrž platí jen 

 pro poznané případy. Z té námitky jiáchne silně Hume, ale pak 

 třeba jen býti upřímným, a všechna kausalita je ta tam. Pro po- 

 sitivismus přírodovědecký, jenž byl svrchu nastíněn, zákon bio- 

 j^enetický jest tak postačitelným a příčinným vysvětlením, jako 

 jsou na př. zákony fysikální. Od neodborníků se často potírá tento 

 zákon fakty: u potomstva se vyskytují nové vlastnosti, které u předků 

 nebyly. Takové námitky svědčí jen o nepochopení; Ilaeckel v po- 

 zdějších spisech kladl důraz na to, že toto opakování stává se ná- 

 sledkem přizpůsobení stále stručnějším, a že přistupují nové zjevy: 

 ze základních vlastností organismu dědičnost působí opakování, 

 j^alingenesi, přispůsobení novotvary, kainogenesi.*) Zákon tento 

 jediné nám umožňuje sledovati historický vývoj organického tvorstva 

 nazpět a vyložiti mnohé otázky ustrojení i individuelního vývojt- 

 dokonalejšího zvířectva, které jinak by byly nepochopitelný. Vy- 

 nikajícím příkladem jest výklad vzniku smyslových ústrojů a nervové 

 soustavy. 



Sledujeme-li vývoj tvorstva živého zpět, ocitneme se u pra- 

 předků jeho, dle Haeckela bezjaderných kousků živé hmoty, moner. 

 Stvoření jednotlivých živých bytostí nám vyvrátí vývojezpyt; 

 stvoření druhů učinila zbytečným evoluční theorie; jest třeba stvo- 

 ření pro první organismy? Haeckel ukazuje, že pro descendenční 

 nauku stává se logickým postulátem vznik organismů z neústrojné 

 hmoty, archigonie. Toto nutné doplnění descendence směrem ku 

 počátku jevilo se většině exaktních badatelů postačitelným důvodem, 

 aby Haeckela v zodpovídání tak principielní otázky se přidrželi. 

 Haeckel sám dobře věděl, že pouhá logika a dogmatické tvrzení 

 tu nepostačuje, a proto usiloval o to, sesíliti předpoklady svéiio 

 výroku. Ukáže-li se, že povaha organismů není podstatně rozdílná 

 od povahy říše neústrojné, že fysikální zákony postačují na vy- 

 světlení tu i onde, není příčiny vzpírati se jinak nad míru pro- 

 spěšné hypothese prvoplození, 



Sem snesl všechny nástroje faktických znalostí a methodi- 

 ckých postupů, jichž ve škole mechanistické fysiologie u Virchowa 

 užívati se naučil. Aby vnější, geometrická shoda byla ozřejměna, 

 podnikl těžkou práci » všeobecné promorfologie«. Druhým úkolem 

 bylo, převésti chemické složení organismů na látky anorganické. 



*) Haeckel piše chybně cenogenesis; latinisovaný tvar od xaivo-^évsa^ 

 cxaivó; nový) zní cacnogenesis; Haeckclovo psaní značí vznikání na prázdno 

 ixsvó;). 



