109 



Úplnosti a uváděti do vědecké práce; proto jest dostatečně vytknuta 

 jich reforma požadavkem, aby veškeré vědy vycházely od poznatků 

 pnrodovědcckVxh a byly proniknuty duchem evolucionistickým; 

 jak jmcnovitř právnické nauky by veskrze byly tím přeměněny, 

 netřeba vykládati nikomu, kdo zná nynější jejich stav. 



Kvolutionistický monismus jest více než sy>triii filosofický. 

 \' jelu) flosah nálr/.í už řada různých filosofických systémů a uka- 

 zuji- nám, y.v jest v moderním myšlení mocný směr, tíhnoucí ku 

 velikolepému úkolu, vybudovati nový nťi/or světový, jenž by byl 

 vědou, filosofii i náboženstvím zároveň, jest dosti zřejmo, že dříve 

 než takové (hl<i s úspěchem bude možno podniknouti, bude nutno 

 každou jednotlivou vědu v tomto novém smyslu vzdělati; leč právě 

 tato práce předpokládá, aby myslitel ji konající měl ve hrubých 

 obrysech stále všeobecný, celkový úkol před sebou, ilaeckel ve 



Všeobecné morfolo<^ii« ujal se nového přepracování biologie, 

 jehož výsledky v rámci celé »monistické filosofie* později znovu 

 podal; právě tato biolojrická práce, jejíž výsledky z nemalého dílu 

 jsou výborné a velecenné, }>ude nu'ti své vynikající místo v dě- 

 jinách synthetické filosofie. Četné nedostatky, ba nesprávnosti 

 v jiných vědách ubírají ovšem knize tak širokých cílu, jako jsou 



Weltráthsel <, na přesnosti, mnohé z nich molily byli již použitím 

 vhodnějšícli ])ianu'nu odstraněny; ale v celém souboru moderních 

 věd se vyznali jest i i)ro badatele nejobsáhlejšího vzdělání a nej- 

 pronikavějšího úsudku \ ěcí téměř nemožnou. .Xcsnáze vzrůstají 

 i na jinýcii stranách; možno viděti naivní enthusiasnuis llaeckelův, 

 že na konci století a na sklonku své myslitelski činnosti vysílá 

 jjohled do dvacátého věku, v němž tuší století úplného vítězství 

 monismu. Větší je.st dílo, jehož se ujal, než sám mistr tuší; ne- 

 sčetné jsou zástupy, které ani si neuvědomují, v jaké myšlenkové 

 rozpory zavádí víra, kterou uznávají; málo dosud je těch, kteří cítí 

 potřebu rozhodnouti se mezi starou a novou vírou. Nauka není 

 ještě zralá, a ústa ani nejlepší části lidstva nejsou při[)ravena pro 

 ovoce nové chuti. Přece však Ilaeckelova konstrukce, přes nedo- 

 statek filosofické kritiky a z něho plynoucí snahu po stanovení 

 ab.solutní pravdy, jejímž výsledkem jsou doí^matické základy na 

 jedné a fantastické vývody na druhé straně, nám ul<azuic, co z pří- 

 rodozpytu, moderní vědy faktů, nám vzroste, IviKv. upřímně a od- 

 hodlané do kunc (■ důsledky jeho se dom\^^li. 



*. Kil kouti I. l'>uo. vyšla l)rožura II. Si/iiiii<//,i Dir Kanipť um ú\c 

 Weltráthsel, jež poskytuje ja.sný obraz bojovného ruchu, který poslední kniha 

 llarrkejfiva \ V.míikii vyvolala /.árovcň s perlivém sestavením bibliografickým. 



