126 



Fysiologic živočišná, specielně lidská, měla by přirozeně býti 

 integrující částí studií, jež šlovou humanistická; vskutku jest z nich 

 vyloučena. Při ^somatologii* se řekne o ústrojích, jen k čemu jsou, 

 jak jednotlivý děj probíhá, o tom se ne])raví. Jediné, o čem se 

 trochu pojedná, jest oběh krve, ale hned na |)ř. dýchání, zažívací 

 činnost jsou tak povrchně odbyty, že vlastně při tom falešné 

 pojmy se tradují; o činnosti svalové není ani zmínky. V hrozném 

 stavu jest i fysiologie smyslových úkc)nů: přírodopisec jí nevykládá, 

 na ucho a (jko dojde ve fysice. Celý přírodopis, pokud není pod 

 vlivy cizími, čpí mechanistickým názorem z éry du Bois Reymon- 

 dovy, ale vrchol jeho jest možnost těchto chou výkladů. Co může 

 říci fysik o slyšení a vidění.' Nic, pro něj ani neexistují, není-li 

 sám fysiolog. Frappantní jest příklad tento: Fysik vyloží, že v oku, 

 jako zvláštním přístroji optickém, vzniká převrácený obrázek Sjíatřo- 

 vaného předmětu. Buď sám vyřkne, nebo zajisté v mysli přemíta- 

 jícího žáka vzbudí problém: Jak jest pak možno, že přece vidíme 

 přímo r Zhusta ani profcssor psychologie v oktávě nedovede na tu 

 otázku odpověděti. A tak sr vede mládež na bludné cesty ve vědě, 

 za falešnými záhadami. Problém onen pro fysiologii vůbec ne- 

 existuje, v pociťujícím ústroji není žádný obrázek, nýbrž právě 

 pocit, geometricky s obrazem nesrovnatelný. A zrovna tak výklad 

 fysikův o barvách fysiologicky se nedá rccipovati: onde jsou í>arvy 

 vlny světelné určité délky, zde jsou to zase pocity. 



Hygienické \vučování má dle osnovy jjojiti se k somatolí)gii. 

 Není mně vůbec pochopitelno, jak hygiena může obstáti bez 

 fysiologického základu. Zdraví není přece nic jiného, než souhrn 

 normálních funkcí veškerého organismu, a choroby, af již podklad 

 jich jest jakýkoli, aspoň se projeví vždy porušením pravidelných 

 funkcí. Hygiena jest v podstatě praktickou applikací fysiologie. 

 I musili bychom již z tohoto utilitaristního stanoviska postulovati 

 fysiologii, neboť hygienické vyučování jest pro střední školy nejvýš 

 potřebno. A to hygiena v hodně širokém rozsahu. Bude to nejen 

 návod k s]irávné dietě životní v stravě i bytě, nýbrž i poučení 

 o příčinách nejobyčejnějších chorob, vysvětlení vzniku nemocí 

 nakažlivých, k němuž bakteriologické poznatky musí přinésti bo- 

 tanika, výklad o důležitých chorobách dědičných, upozornění na 

 degeneraci alkoholismem a jinými vleklými otra\ ami, a nesmí býti 

 také opomenuta hygiena pohlavní. Nebudu opakovati, co jsem řekl 

 svrchu o neupřímnosti naší doby v sexuálních věcech; připojím 

 jen, že varování a poučení je tu svrchovaně i)otřebí už brzo, vždyť 

 smutných zjevů není jen plno u mladých mužů z gymnasia vy- 

 šedších, nýbrž dosti už i u samé mládeže posud na ústavech jsoucí. 

 K tomu ovšem nestačí hodina hygieny v jedné třídě, na to jest 

 třeba, aby celý ústav v každé chvíli měl jen pravdu a upřímnost 

 z^ úkol. 



