12'; 



Ontogenic přírodovědecká nám odpovídá otázku : » Odkud 

 jsme ?« Třeba ještě doříci vše, a odvětiti i na záhadu: ^^Kam jdeme ?« 

 To právě činí theorie biologické. Předem jsem již vysvětlil, proČ 

 mají býti vykládány, /bývá mi říci ještě, jak. Doporučuji methodu 

 Dar\vinc)va »Původu druhů*. Již za vyučování systematického v zoo- 

 logii a botanice, ještě více však na vědeckých vycházkách naskýtá 

 se příležitost, ukázati na četné variety a přechody od druhů 

 k druhům. Celý výklad sy.stematický, vědecky podaný, vede k po- 

 znání vzájemné podobnosti jednotlivých skupin, srovnávací ana- 

 tomie nám naznačuje vyvození jedněch z druhých, a přibéřeme-li 

 k doplnění ještě formy fossilní, třeba jen na konec říci, že nejlépe 

 si tuto podobnost a i)říbuznost]iředstavíme jako skutečný rodokmen — 

 a první část evoluční theorie, o níž ve vědě není sporu a která 

 má v sobě tolik jistoty, jako Newtonův zákon gravitační, jest 

 předvedena. O tom, že postupnou variací vzniká jeden druh z ji- 

 néiio, jak v přítomné době, tak již od věků, jsme přesvědčeni; 

 jaká jest její příčina, nevíme. Odvážil bych se ve škole ještě říci, 

 že jistě vliv mají činitelé LamarckovŠtí, vnější podmínky, a zápas 

 vzájemný, a že mnoho záleží též na vnitřní variabilitě organismu; 

 ale do hypothes přírodní filosofie nejnovější uváděti žactvo bylo 

 by jistě docela nevčasno. Přes to však veliký positivní výsledek 

 vždy lze z nauky té těžiti: člověk jest posud nejdokonalejším 

 článkem stoupajícího řetězu evolučního, jemu kyne stále vyšší 

 a vznešenější dokonalost. Posledním slovem učitele přírodopisu 

 k žactvu bude evoluční ethika. 



