t:ík 



řcní na mladých rostlinkách pomocí tušových značek, holiotro- 

 pismus, j^cotropismus se ukážou na rostlinách v živé přírodo neb 

 v květináčích, podobně pohyby rostlin oplétaných a j., a tak možno 

 fysiolo<TÍi uzavříti. Přístroje ku zmíněným pokusům potřebné dodá 

 inventář i nejchudšího fysikalně chemického ústavu. Při zkoušení 

 této všeol^ecnc ])()taniky omezuje se professor, aby mu nemohla 

 výtka přelé/ování býti učiněna, na kratički' roumi' svých \ýklri<l{i, 

 které třeba i nadiktovati na konec může. 



Dovršením botanických výkladu je n;\r\s cxoUiční thcric 

 živého tvorstva. 



Theoretické vylíčení vzniku rostlinstva není u/ oxšem před- 

 mětem zkoušení, ano připadne na poslední hodinu mb dvě před 

 ukončením roku; k tomuto jistě povznášejícímu závěru se pojí 

 přirozeně vybídnutí k dalšímu, samostatnému vzdělávání a nazna- 

 čení jeho pramenů; přes tento konec jistě i v příštím čase nebude 

 osoba professora daleka vědecky snaživých jednotlivců. 



Dodatkem chci krátce pojednati o dvou pomocných zaříze- 

 ních, která mohou býti velikou podporou vlastnímu soustavnému 

 vyučování. První z nich jsou vědecké vycházky. Výlety se na 

 gymnasiu konají / důvodů hygienických, zřetele to ji.stě správného; 

 ale příioflovédccká vvch;izka bývá ročně jedna, nanejvýše dvě, a 

 to ještě ve třídách, kde není přírodovědeckého vyučování, není ani 

 přírodf)vědeckých e.xkiirsí. Ve škole ])odáine řadu jcdnotlix o-ii, a 

 mluvíme o všeobecném souladu, ale ukázati můžeme tuto harmonii 

 jen v přírodě samé, mnohé vztahy, jako botanické formace, změny 

 rostlinného tvaru dle stanoviska, vzájemnost mezi geologií, klima- 

 tem a vegetací dají se pochopiti jen očitým pozorováním a pro- 

 vázejícím to vysvětlováním. Ve škole mimo to se předvádějí tři 

 oddělené říše přírodnin, venku vidíme neustálé pronikání jejich 

 činností. Xa vycházkách těch sebrané rostliny jsou základ herbáře 

 žáků, který slouží v rocích, kde není botanického vyučování, ku 

 obnovení a osvěžení vědomostí systematických. Ten úkol by měl 

 ve zvýšené míře připadnouti exkursím, každoročně by měly býti 

 v jedné třídě asi čtyři, a také tam nějaká, kde není vyučování 

 přírodopisného. Tím by se kontinuity, dvojstupňovitostí nynější 

 formy docela zmařené, poněkud přece dalo docíliti. Je to, ])ravda, 

 obtížno i^ro professora, který má 20 hodin týdně, ]:)okaždé ještě 

 půl dnr, neb snad celý den věnovati žactvu (více než 50 žáků na 

 jednu xycházku bráti nelze! aby kázeň a vyučovací úsjjěch ne- 

 utrpěly). Přes to při dobré vůli a trošce obětavosti aspoň částečně 

 by úspěchu exkursí mohlo býti docíleno. Nedovedu si představiti 

 přírodopisce, který by týdně několikrát nevyšel k vůli sobě do 

 přírody; nuže, ať vždy jednu z těchto vycházek věnuje žactvu 

 svému. Ovšem nikdo nebude na něm žádati, aby pro tyto své 

 zvláštní snahy měl ještě nové výlohy: ale náhrada by se dala 



