147 



místa na louce pokryta jsou nizounkou plavuní, jejíž nestopkaté 

 klasy plodní sotva se liší od částí lodyžních. To jest Lycopodium 

 inundatuni, které vede podobný život jako rašelinné mechy, dole 

 stále odumírajíc a na konci znova se větvíc a se množíc. 



Opouštíme-lirašelinu, neopomeňme se zastaviti u malé tůňky při 

 severním jejím okraji. Z ní vyloviti můžeme nejen ohromné hluboko 

 na dné kořeny tkvící zábéhlík (Comarum), nýbrž i podivné na mmIT 

 splývající tmavohnédý mech, hlenem a řasami pokrytý; když jej 

 dobře vyždímáme, poznáme po silné srpovitých listech i větévkách 

 statné Hypnum e.xanulatum. Zároveň nás uvítají hojné keříky nízké, 

 úzkolisté vrby Salix repens v. rosmariniťolia. tůňku vroubící. 



Odtud po kraji lesa močálovitého na levo přišli bychom ku 

 místům, kde ra.šelina se dobývá, na právo, k cestě, vedoucí do bídné 

 vsi Radostína. Z ní lze se dostati ku dvěma městečkům, bližšímu 

 Vojnovu Městci a vzdálenějšímu Krucemburku. Cesta vede poli, 

 a leckde dobře pozorovati můž(íme jíly křídového útvaru, jež jsou 

 jxxlkladem rašelin u Velkého Dářka, a na nich spočívající opuky. 

 Ani neznamenajíce, přejdeme předěl poříčí Sázavy a Doubravky, 

 Polabí a Povltaví. Za Krucemburkem již vlak nás odváží pryč od 

 hranic českomoravských. 



10* 



