149 



Faniilia : Saxiřtagaceac. 

 Tribus: Chrysosplcnieae. 

 (icnera: Chrysosplcnium. 

 (G. anomáliím) Adoxa. 



Xepopírá však také vztahu k rodu Panax, poznamenávaje, 

 že Saxifraífinae a Umbclliflorae jsou si)řízněné řády. Grisebach 

 dokonce, když s ním svůj názor sdělil, proslovil úsudek, že jest 

 Adoxa spojovací člen mezi oběma řády dle schcinatu: (Saxifra- 

 gaceae) — Chrysosplenium — Adoxa -- Panax uVraliaceae), 

 k čemuž Drude píipojujt , že by Panax i Adoxa mohly býti des- 

 cendenty Araliaceí, za doby glacialní vzniknuvšími. Warming (8.) 

 podobně Adoxu staví vedle ChrysospJenia, leč míní, že nejlépe 

 jest pro ni zvláštní čeleď stano\iti. Ostatně propast systematická 

 mezi Araliaceemi a Caprifoliaceemi, ač do dvou různých oddílů 

 dvojděložných jest tu Adoxa stavěna, není tak i)n'lišná: blížit se 

 Rubiales a Umbclliflorae sobě značně, zvláště Cornaccae a Sam- 

 buceae nemají rozdílu jiného než prosto- a srostlí)lupennost koruny; 

 neni-li tato u Ack)xy vůbec přítomna, jak jeden z přijímaných 

 výkladů dí, nelze mezi těmito řády rozhodnouti. 1 ve veledílc ně- 

 mecké systematiky > Xaturliche Pflanzenfamilien« (10.) se jeví tato 

 discordia doctorum; redaktor tohoto souboru monografií Engler 

 \' obšírné i)oznámce v\t\'ká K. Fritschovi, že ve zpracování Ado- 

 xaceí přijav Drudeův*) výklad květu klade tak Adoxu fakticky 

 daleko níže, než kam celkovým plánem díla (vedle Capriťoliaceí 

 a Valerianaceíl byla vřaděna, i zamítá ono pojímání jako nesprávné. 

 K morfologii květu podařilo se mi učiniti některé nálezy, které 

 sporné názory osvětlují a příbuznost Adoxy se Saxifragaceemi jme- 

 novitě rodem Chrysosplenium pravdě podobnou činí. Bylo mým 

 úmyslem i anatomické části této práce srovnáním pižmovky a čeledi 

 lomikamcní)VÍtých ve směru systematickém využíti, ale literární 

 údaje o čeledi té k tomu účelu nedostačovaly, i přestal jsem na 

 popisném projednání anatomie, nejednu zvláŠtno.st ukazující. Že by 

 i tu shoda Adoxy s Chrssospleniem se dala stojn.x ,iti, naznačuje 

 anatomicky průřez rhizomu obou rostlin. 



II. Ciisf morfflioj^ickd. 



Již osní us])ořádání pižmovky není l)ez zajímavosti; hlavní 

 osa je bledý rhizom, na němž po dělohách vytvoří si- naduři*lé šupiny, 

 l)ak střídavě s nimi listy v divergem i ' Ill,i\iii osa na basi odu- 

 mírá, ale žene z úžlabí šupin hojné niťovilé \ýhonky se sporými, 

 méně dužnatými šupinami; tyto výhonky ku konci naduřují, 

 nesouce šupiny v hojnosti, pcsléze i listy, a slouží patrně vydatně 



♦) Kngler pravi Kichifráv. ale teprve Drmlc-ovo doiilnřiii vcdi ku /mi- 

 nún<5mu systematickému dfislcdku. 



