151 



ť\ ila konečného kvítku sluší považovati vstřícné listy lodyhy (a, b), 

 podpůrnou jeho brakteou jest šupina eventuelně list (š) na hlavní ose 

 (a x) t. j. rhizomu. Ku výkladu líichlerovu připojuje se i Drude (7.). 

 Ze lístky involukia nejsou stejného významu, svědčí i ten zjev, 

 že velmi zhusta jsou nestejnoměrně vyvinuty (tab. I., obr. 3., 9., 11.); 

 a sice bývá lístek dolů obrácený (yjřední), který odpovídá braktei 

 podpůrné, menší. Kdyby ono involukrum bylo vskutku kalichem, 

 dalo by se očekávati, že' má vztah k cyklickému uspořádání ostatních 

 částí květních. Spozorovav velikou variabilitu Adoxy v počtu 

 a tvaru květnícli částí, sestaxil jsem pro jasnější přehled statistiky 

 ])oměry 24 k\ětt"nst\í <mÍ lostlin současně a na témž místě sbí- 

 raných*). Toliko ve iřech květenstvích bylo typické uspořádání, 

 jak svrchu bylo udáno. Terminalní květ v jednom případě měl 

 trojčetný obal, 5 plodolistů, podruhé involukrum 31isté, plodolisty 4 

 (okvětí s tyčinkami bylo již upadlé). To vysvětliti možno bud 

 rozdělením braktei, neb objevením se listenu nového; v prvním 

 příjiadě byly postranní květy jen 3, tak že nový lístek zdánlivého 

 kalichu zajisté byl podpůrnou brakteou zmizelého kvítku. Jednou 

 vyskytl se terminalní květ pětičetný, nicméně obal byl zase jen 

 dvouli.stý. Také jeden kvítek terminalní jsem nalezl (avšak mimo 

 zmíněnou sérii 24 kvřtcnství), který měl 4 lístky iinolukra, avšak 

 zřejmě ve dvou páiccli nestejné velikosti (tab. 11., obr. 16.), jenž 

 za vhodnou sloužiti inn/c illiistraci Eichlerova \\s\rtKní 41istého 

 kalicha. Přečasto byl\ i až 4 postranní květy celkem čtyřčetné 

 (tab. 1., obr. 9., 11., t. 11.. obr. 14.), ale olial listenový byl tu veskrz 

 trojlistý; řidčeji zakrněl spodní lístek až na nepatrnou stopu; ale 

 poloha zbývajících blížila se i tu po.stavení typickému (tab. i., 

 obr. 13.). Podobně časté byly květy s okvětím óčetným; tam pojil 

 se trojlistý obal velmi přiměřeně k němu, stoje vždy za mezerami 

 dvojice plátků. Avšak v polovici těchto případů bylo tyčinek 

 pouze deset a plodolistů pět, tak že bylo nutno přijímati sekun- 

 dární rozdělení jednoho plátku; v.skutku bylo možno sledovati 

 přechod od květu pětičetného ku šestičetnému úplně (tab. I. a II., 

 obr. 7., li)., 1")., š 1. Z těchto udání jest zřejmo, /( domnělý kalich 

 msleduje svým poetem ))očet členů v ostalnich kruzích, nýbrž 

 řidí se dle polohy k\('tii: to vysvětlí n.im pr,i\(' kicdilerovo pojí- 

 mání jeho jako listenového involukra. \a jednom květenství 

 dokonce spodní pár kvítků byl zakrnělý; jeden z nich opřen byl 

 brakteou mohutně li.^tovitě vyvinutou a ke konci i dělenou; na 

 basi byl ještě iikrojek malý, který by bylo možno míti i za jedno 

 jirofyllon (tab. 11.. obr. 22.). Tyto doklady, tuším, dosti zřejmě 

 mluví i)ro Kichlerův výklad donmělého kalicha. 



I".ichler sám názor tento odvolal v 2. díU- bliitendia^rramme, 



*> Materiál s jinvi'li misi |)H |inihli/fni jcvi! \ ai i.iliilitu. >i\ cilcnini 

 \ lémž rozsahu. 



