154 



obr. 17., 19.); jest těsně přitisknuta k límečku tyčinek, ač s ním 

 nesrůstá, jak při zvětšení asi šedesátin.ásobném lze rozeznati. Xa 

 čerstvých květech před otevřením prášníkii pozoroval jsem lesklé 

 krůpěje na basi tepal, které zajisté jsou sekretem těchto žlázek.*) 



Tento kruh pěti žlázek se střídá přesně s (dvakrát) pěti- 

 četným kruhem tyčinek v postranních květech; ve vrcholovém 

 jest též 4četný. Zvláště pro tento poměr poučný jest květ obr. 10., 

 tab. I.; tam svrchní lístek okvětní jest hluboce dělen, ale jako jen 

 deset tyčinek jest vyvinuto, tak i pátá žlázka sice zvětšena, ale 

 nerozdělena stojí proti jeho zářezu, kdežto jinde s dvanácti tyčin- 

 kami šest žlázek se vyškytá. Odhodláme-li se Adoxu postaviti 

 v blízkost Chrysosplenia, můžeme žlázky její srovnati v homologii 

 se žláznatými staminodiemi rodu Parnassia, který nyní přímo do 

 Saxifragaceí bývá vřazován. U tohoto přímo již změna tyčinek ve 

 žlázky Buchenauem (3) a Wettsteinem (9) byla pozorována. O tuto 

 shodu se opírajíce můžeme, žlázky Adoxy právem považovati za 

 útvar zastupující druhý kruh tyčinek, k čemuž i poloha jejich 

 poukazuje. 



Bylo by možno ovšem namítnouti, že útvar objemem tak 

 nepatrný jest spíše excrescencí s povrchu tepala než samostatným 

 fyllomem; avšak ke žlázce vede samostatný celek cévní, jak na 

 průřezu seznati můžeme (tab. II., obr. 23.), i jest proto pravdě 

 podobnější, že máme tu dva kruhy fyllomové na basi kongeni- 

 talně srostlé. 



V plodoli stech nejeví se nic morfologicky zajímavého; zmínky 

 jediné snad zasluhuje, že při šestičetném vývoji okvětí a tyčinek 

 zhusta sice, ale ne vždy, i ^ šest pouzder scmenníka a šest bUzen 

 (místo pěti) se objevuje. Čnělky jsou dosti krátké, čárkovité, na 

 konci drobně hrbolaté bhzny nesoucí. Pouzdra semenníka mají 

 po jednom visutém vajíčku. Plod je peckovička, vroubená nad 

 středem lístky involukra. Obyčejně jen 2 — 3 květy květenství vy- 

 tvoří plody, a v těch opět jen 1 — 3 semena jsou vy\'-inuta. Tato 

 mají tvrdý endokarp, jemnou testu a malý klíček uzavřený v endo- 

 spermu. Jako popisný detail uvádím ještě tvar pylu. Zrna pylová 

 mají v podstatě tvar trojosého ellipsoidu, ale vlhkem naduřujíce 

 dosahují skoro isodiametrické, kulovité podoby. Exine jest drobně 

 bradavkatá a stlustlá válcovitě na obvodě největšího průřezu pylo- 

 vého zrna, jehož povrch tak na dvě poloviny jest rozdělen (tab. 

 II., obr. 24.). 



Shrneme-li výsledky uvedených fakt, můžeme asi tolik tvrditi: 

 Květní části Adoxy a Chrysosplenia jeví značnou shodu. U obou 



*) Na čerstvých květech žhizky se neliši barvou od svého okoli a jsou 

 kryty limečkcm antherovým skoro úplné; tím si vysvětluji, že nebyly dosud 

 pozorovány. Na květech svadlých, zvláště však v lihu konservovaných jsou 

 zřetelné. 



