158 



lými, které jsou patrně kutikularisovány a ukazují na povrchu 

 vlnité záhyby. Jednothvá taková buňka jest téměř válcovitá, bez 

 assimilujícího obsahu; i ku vnitřnímu pletivu listu se poji tlustou, 

 jen málo prohnutou stěnou. Tato krajní řada není vlastně ani 

 souvislým ])ásmi'm: místy jsou v ní nepatrné mezery, jinde pře- 

 čnívají buňky sousední, ležíce v různých rovinách, a jsouce 

 takřka kloubovitě s])ojeny. Cf^lá struktura ta ]:»iis()l)í a<i taliovým 

 dojmem, jako by do soux í>1('-Ik) zdiva ncjalxť' lna* lby \ti -nána byla 

 řada jednotlivých, vyčnívajících kamenu. SmcIiii i m -podu jsou 

 ty buňky kryty buňkami podobnými, kt(i< >c j)(,|í jj/, jako po- 

 kračování ku svrchní a spodní pokožce. Můžeme je zároveň s ní 

 již strhnouti. Na vnrjšck jsou rovněž silně vyduté a značně kuti- 

 kularisované, ale na vnitřní straně mají už několik záhybů, a sou- 

 sedí-li se spodní epidermis, zhusta již i několik zrnek chlorofyl- 

 lových. Většina obsahu jest ov.šem hyalinní. Následující řada 

 pokožkových buněk jen méně hlubokými záhyby se liší od typic- 

 kého tvaru. — Ve vnitru listu marně hledáme assimilační pletivo 

 palisadové. Není tu žádného zrůznění, veškeré buňky mají nepra- 

 videlný tvar i skládají pouze pletivo houbové. Tato homogenně 

 centrická úprava zdá se býti spíše výsledkem redukce než primi- 

 tivní strukturou; poněkud snad kompensuje nedostatek palisadové 

 vrstvy chlorofyll ve spodní pokožce. 



O anatomii chrysosplenia ncmáni dosti úplných dat; jirůřez 

 tenkých, oddenkových větví (tab. III., obr. 27.) jest týž jako 

 u Adoxy, i rozdělení dřevních elementů ve dvě skupiny je velmi 

 zřejmé, ale v nadzemních osách a řapících dosahuje značného 

 vývoje mechanické pletivo, jehož u Adoxy vůbec není. 



Theoretických dedukcí z těchto anatomických fakt prozatím 

 činiti nelze. Podivuhodná rozdílnost cévních svazků v oddenku 

 a lodyze jest zjevem docela specifického rázu; zajímavá úprava 

 kraje listového a nedostatek pahsadových buněk poukazuje spíše 

 ku příčinám biologickým, než by systematicky mohla býti oceněna. 

 Není vyloučeno ani, že i shodné anatomie rhizomu adoxy a 

 chrysosplenia je dána prostě jejich oekologickou shodou, ač ra- 

 ději bychom ji příbuzností vykládali. 



Positivní výsledek pro systematiku jest jediné ten, že i ana- 

 tomicky rod Adoxa jest dobře charakterisován. 



