17S 



rozkládajíc se a poskytujíc, jak již podotčcno, glykosamin. Půso- 

 bením kyseliny dusičné připravena bílá, nerozpustná, třaskavá nitro- 

 látka. V zažívací rouře obratlovců se chitin nemění, ale ryby 

 chrupavčité jc-j sii.uí. 



Jménem chitinu se /ahrnuje dle v.^cho víct- látek, z nichž 

 některé se barví iodem (po jiřípadé H2 S()4 a J) hnědé, po případě 

 modře, jiné vůbec nic. Leďierhose analysí preparátů různých nalezl: 

 C 45-04 až 45-10"/o v jedné skupině 45-82 až 46-18°'o ve druhé, 

 ale žádných středních hodnot. Sundivik udává formuli Coo Hioo Ns Has 

 - n . H2O, při čemž n jest 1, 2, 3, 4, (tomu odpovídá °/o složení: 

 C JíV2<) --44-66, I! " 6-54 — 6-70, \ 7-18—6-95, 0-^:40-08 

 -- 4r69) a pokládá chitin za aminový derivát jakéhosi polysacharidu 

 (CoIIio05)n. Krazvkoiv snaží se různost chitinů vyložiti tím, že je 

 odvozuje od různých uhlohydratů, i byly by to pak obdoby dex- 

 trinů, glykogenů atd. Dle rozkladu kyselinou chlorovodíkovou 

 v glykosamin a kyselinu octovou má Schmiedeberg chitin za slou- 

 čeninu těchto dvou složek. Naproti tomu Stmdzvik píše rozklad 

 ten takto: 



Coo Hioo N8 038 + 14 H2O -^ 8 Co H13 O0N -f 2 Co H12 0« 

 látka Co H12 Og se prý pak dále rozkládá, i vzniká kyselina octová^ 

 máselná a tmavé látky huminové. Chitin pálen netaje, nýbrž uhel- 

 natí a shoří; taven s KOH dává NHs, kyselinu octovou, nriselnoii, 

 šfavelovou. Hoppe-Seylei' a Araki zahřívali chitin s KOH a málem 

 vody na 180° a obdrželi po odštěpení kyseliny octové novou látku, 

 chitosan CHH20N2O10, jež měla ještě formu původního chitinového 

 materiálu. Chitosan se rozpouští ve zředěných kyselinách, i v octové, 

 zředěným roztokem iodu se barví violově. Kyselina chlorovodíková 

 jej rozkládá v glykosamin a kyselinu octovou. 



Ci4 H20 N, G 10 -f 2 H2O -i 2 HCl r^' 2 Co Hi 3 ( ).-, N . 11 C 1 C 1 1 . CO:i 1 1 

 Anhydridem kyseliny octové se chitin z chitosanu regeneruje, 

 anhydridem kyseliny propionové nebo benzoové vznikají obdobné 

 chitiny. Hoppe-Seyle?- a Araki tvrdí vŠak, že regenerovaný chitin 

 není shodný s původním, a že má aspoň tři skupiny acetylové. 

 Tolik však jest jisto, že glykosamin z chitinu \ždy vzniká, a dle 

 toho v molekule jeho nejspíše již praeformován jest. 



Příbuzná chitinu látka, nebo snad přechod k bílkovinám činící 

 jest v cystách Ilchinococcu t. j. v boubelích tascmnice jaterní, 

 zhusta značné velikosti a váhy několika kilogramů dosahujících, a 

 nazývá se hyalin (v užším smyslu). V mladých cystách je mnoho 

 solí vápenatých (16%), staré jsou průhlednější a anorganickou 

 látkou chudé. Lilckc*) udává složení z cyst 

 starších C^^45-3 H ^ 6-5 N ^ 5-2 O .^^ 43-0% 



a z mladších C = 441 H - 6-7 X ^ 4-5 O =^ 44-7% 



*) Liicke Vircho\v's Archiv XIX. 



