180 



Poněvadž výsledky jsou mezi sebou shodné, a pozdčjším 

 zkoumáním znovu ywtvrzcny, můžeme je pokládati za definitivní. 

 Svá prvá zkoumání konali oba badatelé témčř zároveň, jisté ne- 

 odvisle od sebe, a jen rozdíl několika měsíců v publikaci dává 

 jakousi prioritu Gilsonovi. V první své práci mel za materiál skle- 

 roiia i)aličkovice nachové (Claviceps purpurea, v tomto stadiu 

 zvaná námel«) a plodnice žampionu (Agaricus campestris). Prášek 

 z nich upravený extrahoval alkoholem, etherem '/-/'o-ovým NaOH, 

 ])0 promytí vařil s 2V/2Vo-ovou H-iS()i, 



Zbytek nerozpustný polil (dle /:. Schulzovy methody; smésí 

 12 dílů XOsH (h=-115) a 1 d. CIO3K, v níž zůstal 14 dní, 

 potom jej digeroval 1 hodinu při 60 ve velmi zředěném ammo- 

 niaku. Zbyla bélavá látka, sestávající z prázdných obalů buněčných, 

 která ani se nebarvila iodovými reagenciemi, ani nerozpouštěla 

 v roztoku Schzveizcrové. Z této látky obdržel dle methody Hoppc- 

 Scylcrozy zahříváním s KOH a trochou vody i)ři ISOo po promytí 

 dusíkatou látku »mykosin«. 



Mykosin se barví iodem a kyselinou sírovou červenofialově, 

 ale jinak liší se značně od cellulosy. Mykosin je nerozpustný 

 v silné HCl, snadno však rozpustný ve velmi zředěné HCl, za varu 

 ve zředěné II2SO4. Nerozp.ouští se v ammoniakovém roztoku měd- 

 natém, a barví se violově roztokem iodu v KJ za přítomnosti 

 malého množství HiSOé'. 70o/o-ová kyselina sírová, jíž jest třeba 

 k zbarvení cellulosy, mykosin odbarvuje. Podobně po proniknutí 

 roztokem 1 a Uv působí ZnCl^ zbarvení červenoviolové, v 50"/o-ové 

 koncentraci více modré; při 70% ZnCl-i zbarvení mizí. kdežto cel- 

 lulosa teprv teď by se zbarvila. Elementarnou analysí nalezl C 

 43-70 '0. H--7-3o/o, O 41-6o/o, N -= 7-3o/o, kterému nejlépe od- 

 povídá vzorec C14 H2S N2 Oi. Později dokázal Gilson totožnost 

 houbové cellulosy s chitinem, a mykosinu s chitosanem, jmenovitě 

 odštěpil z ní glykosamin jako chlorhydrat. Winterstein pracoval 

 podobným způsobem ; vedle Schulzovy macerace užíval však 

 i Moffmeisterovy (HCl a CIO3K) a analysoval zbytek již po této 

 maceraci. Obdržel hodnoty C - 4198 — 4487, H .=: 6-27 — 6-89. 

 N = 2"46 — 3'90Vo, jen preparát z Polyporus oíTiainalis měl toliko 

 0.70 N, což pocházelo jistě od inkrustujících uhlohydratů. Obvyk- 

 lými reakcemi dokázal, že bílkoviny nejsou přítomny, pak hydro- 

 lysoval H2SO4, i dostal posléze dílem krystallovanou glukosu, 

 dílem aspoň syrupy poskytující charakteristický glukosazon. 1 ky- 

 selinu octovou zjistil několikerým způsobem. Taktéž připravil 

 ehlorhydrat glykosaminu a mykosin čili chitosan, i nabyl přesvěd- 

 čení, že houbová cellulosa jest identická s chitinem. 



Tyz, ÚberPilzcellulose. Berichte derdeutschen botan. Gesellschaft XIII. 65. 

 7>'i, Uber dle Spaltungsprodukte der Pilzccliulose. Berichte der deut- 

 schen chemischcn Gesellschaft XXVII, 3110. XX\I1I. 167. 



