181 



Wisselingh*) podnikl záslužnou práci mikrochcmickým pro- 

 zkoumáním asi 100 druhů hub. Vycházeje od výzkumů Gilso- 

 nových a Wintersteinových^ zkoumal znovu methody k isolování 

 ccllulosy a chitinu i jejich mikrochemickó reakce na objektech 

 rostlinných i zvířecích. Isoluje obě látky ze smčsí v organismu 

 existujících zahříváním v zatavených trubicích s glycerinem na 

 30(y, mykosin zahříváním s koncentrovaným KOH na 180°. Tvar 

 objektu se tu nezmční. Mykosin se nejlépe dokáže roztokem 

 iodovým (0-25 — 125 d. Ja 2 — 10 d. IK na 100 d. vody) 

 a H2SO4 nanejvýše SO^/o, stačí však l'7o i slabší: blány původně 

 chitinové se zbarví červenoviolově. Reakce s iodem a ZnCl-i může 

 vésti ku zmatení s cellulosou, rozpustnost chitosanu v kyselinách 

 nedá se pod mikroskopem dobře pozorovati. Zkoušky s barvivy 

 synthetickými má za docela nespolehlivé, i myslí, že na př. u Man- 

 gina vedly k záměně chitinu za kallosu. Výsledky potvrzují a do- 

 plňují Gilsona a Whitcrstcina. Ani chitin, ani cellulosu nenalezl 

 u bakterií, Saccharomycet, 1 lišejníka, Myxomycety Fuligo; cellu- 

 losu shledal u jiné Myxomycety, v Peronosporaceích a Sapro- 

 legniceích, chitin u Plasmodiopazy, Chytridiaceí, Mucoraceí, 

 Automophthoraceí a všech vyšších hub (snětí, řezů, Basidiomycet, 

 Ascomycet) i lišejníků. V lišejnících bylo dobře rozeznati chitin 

 houby od ccllulosy buněk rasových. 



Málo dosud prozkoumaná, ale fysiologicky jistě zajímavá 

 skupina jsou fosforglykoproteidy. Tyto látky pepsinem se rozkládají 

 a dávají při tom paranuklein. Varem s kyselinami vzniká z nich 

 redukující látka a bílkoviny, nikoli však zásady xanthinové. Známy 

 jsou dotud jen dvé sem náležející látky. JVallerem**) studovaný 

 ichthulin má složení C 535, H 77, N 15-6, S 04, P 0-4, 

 Fe 01%. Autor pokládá jej za amorfní modifikaci krystallického 

 ichthydinu. Ichthulin se vyškytá ve vejcích kapřích. Uaviviarslcn**'^') 

 i.soloval z bílkové slinné žlázy hlemýždě zahradního (Helix pomatia) 

 helikoproteid (C - 46-99, li - 6-78, N - 608, S - 0'62, P -- O 47»/o), 

 jenž z vodního roztoku se sráží kyselinou octovou. Vařen se zře- 

 děnou H2SO4 dá mnoho cukrovité látky, alkaliemi se štěpí v alkali- 

 albuminat a zvířecí sini.strin (Ci-.j H-io Oio i '/'a MiO), jenž v cukr 

 se mění vařením se zředěnými kyselinami, nikoli však ptyalinem. 



V posledních létech odštěpeny byly uhlohydraty též z mo- 

 lekuly typických bílkovin, a sice z bílkovin živočišných nejen 

 hexosy, nýbrž i pentosy, dotud jen z rostlinstva známé. Sem náleží 

 i odkrytí pentosové skupiny v kyselinách nukleinových Neu- 



* , c . c ,i„ il , . ,fc//«i,V/, Ober (lic ZclKvand dtr Kun^i. J.ihrbUcher fUr wis.stn- 

 schaftliche Botanik XXXI. 619. 



*•) íValter, Zeitschrift fUr physioloyische Chemie XV. 477. 

 *•*) Hammnrslen, PAn^rcrs Archiv XXXVI. 3715. 



