suje se objem u největší části známých hmot, tudíž ubylo velikosti 

 země, zkrátil se její poloměr, a zmenšil i její povrch. Jelikož pevná 

 kůra zemská čili lithosfera jest prostřednictvím latentně plastické 

 vrstvy s vnitrem spojena, zasažena byla účinkem tohoto stahování; 

 tlouštka její se patrně nezmenšuje, i nastává značné napjetí, jehož 

 působením se jednotlivé části této kůry z původní polohy vyšinou. 

 Dřívější názory, že proměny lithosfery způsobeny byly silami ze 

 středu země působícími, nesouhlasí s uložením pošinutých vrstev, 

 jež naopak poukazují na působení tlaku celkem rovnoběžnéhc* 

 s povrchem (t. ř. tangentialního), a tento se dá vysvětliti nejlépe 

 způsobem shora vyloženým. Pěknou analogii poskytuje nám vy- 

 sychající ovoce, jehož šťavnatý vnitřek rovněž na objemu ztrácí: 

 slupka, jež dříve jako hladká vrstva je pokrývala, schoulí se zne- 

 náhla v hojné vyvýšeniny a vrásky. Že chladnutí vnitra zemského 

 .stačí ku vyvození všech vypuklých a dutých tvarů povrchu, ukázal 

 Deville svým výpočtem, dle něhož ochlazení země o 600* (což 

 není změna poměrně ohromná proti teplotě Rittrem předpokládané 

 lOO.(XX) C^) by mohla na rovníku vytýčiti tři pohoří rozsáhlá 

 jako Alpy. 



Názory naše o poměrném stáří jednotlivých vrstev vypracovány 

 byly teprve v posledních 60 letech. Na počátku bádání geologi- 

 ckého třídily se útvary zemské dle hornin, z nichž jsou složeny: 

 nynější třídění zakládá se na zbytcích živočišstva a rostlinstva, jež 

 se v nich zachovaly; vápenec vyskytuje se ve všech útvarech, po- 

 dobně i pískovec a břidlice. Názvy útvaru křídového, kameno- 

 solného, kamenouhelného jsou jen dědictvím, jež se jen zvykem 

 a pietou k původcům jmen těch udržuje. Proč se nyní na povahu 

 hornin tak malá váha klade, vysvitne ze způsobu, jímž vrstvy zemské 

 dle naprosto jistých výzkumů povstaly. Některé z hornin, jež na 

 povrchu země se vyskytují, jsou části původního tuhého obalu 

 země, jenž z tekuté nebo těstovité podoby se vytvořil; a dle způ- 

 sobu škraloupů, jež na chladnoucích kapalinách vznikají, skládají 

 se z desek, v nichž celkem rovnoběžně jednotlivé součásti jsou 

 uloženy. Za takovou pokládá se rula, onen narůžovělý nebo šedý 

 kámen, jenž hlavní kostru pahorkatiny jihočeské tvoří, ve vysočině 

 Cesko-moravské na velikých plochách na světlo vystupuje, a tam, 

 kde v osamělých skupinách do výše trčí, na rovnoběžné plotny 

 snadno se rozpadá. Složení její z průhledných téměř zrnek kře- 

 mene, matného živce a světlých nebo tmavých, vždy lesklých lu- 

 pénků slídy jest jjedlivému pohledu snadno patrno. Složení tot^> 

 jest z chemického zřetele nad míru důležito: jest to křemen čili 

 kysličník křemičitý a sloučeniny jeho čili křemičitany kysličnika 

 draselnatého, sodnatého, vápenatého, horečnatého, hlinitého, želez- 

 natého a jiných méně důležitých. 



/.koiimáme-li všechny horniny ostatní, shledáme, že se v nic^i 

 opakují tytéž látjcy, jen kyselina křemečitá bývá nahrazena ky- 



Thpodora Nováka Stati vybranf. 13 



