208 



Středních škol) pod assimilací jen tato fotosynthcse se inysU. Pro- 

 hlédněme si produkty její a jich význam pro rostUnu. Vznikají tu 

 pouze sloučeniny tří prvků, uhiíka, vodíka a kyslíka, původně ve 

 formě škrobu neb cukru: z nich pouhým přistoupením neb od- 

 nětím vody se tvoří přerozmanité jiné uhlohydraty, z kterých 

 různé cukry (hl. původní hroznový, pak cukr ovocný a třtinový) 

 jsou rozpustné látky, ve výživných šťávách rostliny kolující, kdežto 

 pevné uhlohydraty j. buničina s podobnými hmotami, dřevo s ní 

 skládajícími, škrob, příbuzné mu dextriny a mn. j. jsou dílem 

 stavivem pevných částí těla rostlinného, dílem zásobním materiálem. 

 Hlubšími proměnami z uhlohydratů vznikají tuky, ústrojné kyseliny, 

 alkoholy, rozmanité silice, terpeny a pryskyřice. Všechny jmeno- 

 vané látky slouží rostlině (rovněž jako živočichu) k udržování 

 stálého tepla, jich spotřebou vzniká energie potřebná k vzrůstu, 

 překonávání překážek, po př. vykonávání pohybů, ale vlastním 

 podkladem organického života jsou bílkoviny, shromážděné v hlavním 

 obsahu buničném, plasmatu, a v jádře. Bílkoviny obsahují vždy 

 mnoho dusíka, mimo to různé jejich druhy i síru i fosfor. I bucJe 

 otázka, odkud těchto důležitých prvků rostlina nabývá. Síru a fosfor 

 čerpají rostliny, jako ještě jiné nutné prvky, jak již zmíněno,' jen 

 z minerálních solí prsti; z téhož pramene jest hrazen částečně i dusík. 

 Jsou to jednak soli kyseliny dusičné (známé lučavky«), jednak 

 soli ammoniaku, kterých rostliny užíti mohou; leč minerálů dusík 

 obsahujících je velmi poskrovnu, a dusík, který přirozenými hnojivy 

 živočišnými do půdy se dostává, jest zase jen původu rostlinného. 

 Jinak dusíka z oběhu organického několikerým směrem ubývá: 

 sloučeniny jeho minerální, vodou snadno rozpustné, se odplavují 

 pryč, spálením se rozloží sloučeniny dusíka až v pouhý dusík, ba 

 existují i bakterie, které volný dusík vylučují. Rostliny normálně 

 dusík z ovzduší, kde jsou ho ohromné zásoby (čtyřikrát více než 

 kyslíku) zpracovati nemohou. Odkud přichází náhrada .-* Jednak 

 jjiohutnými elektrickými výboji při bouřích se dusík slučuje s vo- 

 díkem a s kyslíkem, a s následujícím deštěm vzniklé plyny do- 

 stávají se do prsti (odtud jest i zvláštní zápach dešťové vody i)o 

 silných bouřích). Vedle toho jsou některé mikroorganismy, které 

 dusík vzdušný mohou zpracovati. Zvláště zajímavý jsou však v té 

 příčině rostliny motýlokvěté, k nimž celá řada pěstovaných bylin, 

 j. hrách, čočka, vikev, vojtěška, jetel náleží. Pěstováním jejich v písku 

 za vyloučení všech dusíkových sloučenin, když ostatní minerální 

 soli pro vzrůst rostlinný potřebné byly v roztoku přidány, seznalo se, 

 že se zcela dobře daří, kdežto obiliny za týchž podmínek zakrň ují; 

 dle analysy sklizně značné množství dusíku v jejich těle bylo 

 sloučeno, který odjinud nemohl přijíti, než z ovzduší. Této podivu- 

 hodné schopnosti nabývají motýlokvěté rostliny spolupůsobením 

 jistých drobnohledných hub, které ve zvláštních naduřeninách kořenů 

 jejich žijí. Jest zřejmo, že pro racionelní ekonomii tento zjev má 



