209 



velikou důležitost: látky, které jinak nutno podávati v přirozeném 

 neb umělém hnojivu, vznikají tu činností rostlin kulturních samých. 

 V jaké sloučenství dusík při assimilaci nejdříve vstupuje, není 

 posud určito; ale zcela jistě nejsou to ihned bílkoviny, nýbrž da- 

 leko jednodušší sloučeniny, t. ř. amidy, zejména asparagin (po 

 chřestu fasparagus], ve kterém hojně přichází jmenovaný), glutamin, 

 tyrosin se v assimilujících organech hojně vyskytují. 



V listech, po případě kořenech se shromažďují první produkty 

 assimilace; k tomu, aby jich rostlina na místech největšího vývoje 

 užíti mohla, třeba jest, aby tam byly převedeny. V rostlině jsou 

 dráhy rozváděči v podstatě dvojího druhu: jednak cévy, velice 

 dlouhé trubice bez překážek a bez živého plasmatu: těmi prochází 

 hlavně voda, méně výživné roztoky, často pouze vzduch a jiné 

 plyny. Jiné dráhy jsou živé buňky samy: jedna ode druhé oddělena 

 jest blanou, kterou procházejí pouze roztoky, podobně jako blanami 

 živočišnými nebo filtračním papírem, nikoli však látky klihovité, 

 nebo sebe menší částice pevné; tento způsob pronikání roztoků 

 sluje prolínavost čili osmosa. Při tom jest patrně nutno, aby látky 

 reservní, většinou pevné uhlohydraty a bílkoviny, se rozpustily, 

 a to je možno jen za značných chemických proměn v cukr)% ky- 

 seliny, oleje, třísloviny, zmíněné už aminy, a mnoho jiných látek, 

 z kterých z praktického ohledu ještě zmínky by zasluhovaly du- 

 síkaté alkaloidy, látky většinou jedovaté, z části i důležitá léčiva, 

 jako chinin, nikotin, thein, kokain. Na místě, kde nastává spo- 

 třeba, vznikají nové změny, zvláště regenerace bílkovin, za složitých 

 chemických processů. Při rozpouštění a přeměnách bílkovin i uhlo- 

 hydratů mají velikou úlohu enzymy čili fermenty (česky bychom 

 je nazvali nejvhodněji snad kvasidla). To jsou látky, které na roz- 

 hraní stojí mezi materiálem chemika a živou přírodou: z rostlin 

 jest možno je isolovati, a dlouho při působení udržeti, ale značné 

 zvýšení teploty je usmrcuje, t. j. činnost jejich na vždy zastavuje, 

 aniž by měnilo jejich chemického složení. Studium jejich je ne- 

 dávné, ale již ohromná spousta jich odkryta. Neomezuje se činnost 

 jejich na processy uvnitř rostliny, nýbrž, a to zvláště u nižších 

 organismů, působí značné rozklady ve výživném mediu, ve kterém 

 žijí. Zejména hospodářská industrie z toho velmi těží. Enzym klí- 

 čícího zrna obilného ( sladu*) mění škrob v dextriny a cukr hroznový, 

 enzym kvasnic, velmi jednoduchých to hub, pů.sobí kvašení lihové 

 při výrobě piva a lihovin, enzymy různých plísní a bakterií kysání 

 octové, mléčné a máselné, kvašení sýra, a rozmanitá kvašení hnilobná. 



Na vylučování rozmanitých enzymů zakládá .se také zhoubný 

 účinek četných parasitických hub, které většinou uvnitř ro.stlinnýcli 

 buněk bují, na povrchu jen plodnice vytvořujíce, plasma buněčné 

 rozkládají a odumírání částí ro.stlinných pů.sobí. Vyšší parasitické 

 rostliny působí větvinou jen tím způsobem, že odnímají jí látky 



rhoddora Noviik.-i ht.'«ti vybriinř. 14 



