224 



telný. Dosti podobný jest dčj zažívání hoření, ovšem velmi po- 

 vlovnému; z látek bezdusičných se jako při spálení vyvine slou- 

 čením se vzduchovým kyslíkem voda a kysličník uhličitý, jež vy- 

 dychujeme plícemi a povrchem celého těla (při zvýšené teplotě, 

 neb námaze potem), látky dusičnaté se rozštěpují však neúplně 

 nejvýše v močovinu; konečně celá řada látek odchází z těla ne- 

 strávena. Toto odměšování jest naprosto nutné, bez něho by se 

 v těle hromadilo množství hmot, jichž síla se úplně pohybem 

 i vývinem tepla tělesného spotřebovala, a které jsou pak jen ob- 

 tížnou přítěží. 



Všimněme si nyní složení potravy. Kdežto většina rostlin 

 přímo pomocí paprsků slunečních živí se z látek nerostných, 

 jest každý živočich, tedy i člověk, odkázán na ústrojné slouče- 

 niny již hotové, které z rostlinstva přímo, neb i prostředkem 

 těl zvířecích bere. Jedna látka nerostná jest ovšem pro všechny 

 organismy nevyhnutelná; jest to voda, která tvoří ''A váhy těla a 

 jejímž odnětím již částečným nastávají ohromná porušení orga- 

 nismu, a záhy i smrt. Vždyf všechny látky mohou býti po těle 

 rozváděny a využity jen v roztoku, jehož rozpustidlem jest vždy 

 voda, a zároveň je voda stálou, nutnou součástí živé hmoty. Také 

 sůl kuchyňská, chlorid sodnatý, pokládá se u člověka za nutnou 

 nerostnou přísadu pokrmů; působením žaludeční šťávy vzniká z ní 

 kyselina solná (lépe zvaná chlorovodík), která přispívá k roz- 

 kladu bílkovin. Látky rostlinné a živočišné skládají se jen z ma- 

 lého počtu prvků; jsou to hlavně uhlík, kyslík, vodík, dusík; 

 kyslík a vodík skládají vodu, dusík je s kyslíkem ve vzduchu, a 

 vedle něho něco kysličníku uhličitého, z uhlíku a kyslíku slože- 

 ného. A z několika těchto v nerostné přírodě přeobyčejných prvků, 

 k nimž připojuje se i něco síry (v bílkovinách), fosforu (zvi. 

 v hmotě mozkové), vápníku (vyloučeného v kostech), železa (hl. 

 v krvi), sestaveno je v poměrech velmi složitých ohromné, přeroz- 

 manité množství sloučenin, z kterých tělo rostliny i zvířete se- 

 stává. Dělíme je obyčejně na dvě velké skupiny: bezdusičné a 

 dusičnaté. Mezi bezdusičnými látkami mají pro výživu největší 

 důležitost tak zvané uhlohydraty a tuky, mezi dusičnatými bílko- 

 viny. Z uhlohydratů jsou nejjednodušší látky cukry, a jeden z nich, 

 zvaný glukosa, jest přítomen ve velikém množství v těle zvířecím 

 i rostlinném. Složitější mnohem jsou látky Škrobovité, Škrob rost- 

 linný, ve vodě nerozpustný, a živočišný glykogen, jenž v malém 

 množství ve svalstvu a krvi, hojně v játrech je obsažen a vodou 

 dá se vyloužiti. Do třídy uhlohydratů náleží buničina či cellulosa, 

 která tvoří hlavní část stěn rostlinných: dřeva, cev a rozmanitých 

 vláken, z nichž mnohých se užívá na látky oděvné (bavlna, len, 

 konopí). Tuky, mezi něž náležejí oleje, máslo, sádlo, lůj, jsou slou- 

 čeniny kyselin mastných s glycerinem. Vlastní »živá hmota* , 

 »protoplasma« zvířecí i rostlinná, je v podstatě bílkovina; její 



