226 



a rostlinami, a proč rostlinný život nemá býti za život považován ? 

 Jindy se říká, že požíváním masa stává se člověk surovým: dle 

 toho by se členové naší nevegctarianské společnosti jistě už vraždili 

 po ulicích. Jest vegetarianismus jen sentimentální výmysl lidí, kteří 

 neměli řádného ponětí o fysiologii, a zároveň neznali důležitější 

 ethické starosti, než aby lidé nejedli maso. Důvody proti němu 

 jsou velmi závažné: v rostlinstvu jest bílkovin jen málo, a vůbec 

 rostlinné potraviny, v nichž stěny buněčné jsou složeny^ z bílko- 

 viny, jsou mnohem obtížněji stravitelný než živočišné. Že člověk 

 jest způsobilý právě k smíšené stravě, jest nejlépe viděti z délky 

 zažívací roury, jež asi uprostřed stojí mezi krátkým zažívacím 

 ústrojem masožravců a velice dlouhým u býložravců, jichž značná 

 část, přežívaví ssavci, má mimo to ještě velmi složitý žaludek, do 

 něhož potrava dvakrát přichází; vysvítá to též z jeho úplného, leč 

 nikoli příliš ostrého chrupu. Výhradně rostlinná potrava by se 

 musila velmi pečlivě vybírati, aby měla dostatek bílkovin, a možná 

 by byla jen v tropech, kde tuků, jež se pod pokožkou ukládají 

 a tělo před zimou chrání, není tak třeba, a kde se celkem na- 

 máhavá práce méně koná, tedy svalstvo tak nevyčerpává; v nej- 

 severnějších krajinách jest člověk skoro jen na zvířecí potravu 

 odkázán, nemůžef se živiti mechy a lišejníky. Ale s druhé strany 

 nutno jest zamítnouti výhradně živočišnou potravu; člověk, který 

 by se živil samým masem, by seslabil svoje trávící a zažívací ústroje, 

 pouhá pečené je takřka luxus pro lenochy. — Velmi pochybené názory 

 se pronášeli o tom, jak se má maso požívati. Ti, kteří pokládají 

 maso syrové za nejlepší, ubíhají v nebezpečenství, že při tom po- 

 žijí jedovaté látky, v mase někdy buď chorobou zvířete, neb rozkladem 

 posmrtným vzniklé, a zárodky cizopasníků (tasemnic, trichin, mo- 

 tolic a p.) někdy velmi nebezpečných; ostatně ne každý člověk 

 syrové maso snese, a teplem stravitelnost masa se příliš neumen- 

 šuje. Při úpravě jest ovšem dáti přednost pečení a smažení před 

 vařením; při pečení i smažení sráží se bílkovina masa původně 

 jen na povrchu a ve vnitru extraktivně látky důkladně proniknou 

 jeho vlákny, měníce se teplem v příjemně chutnající mok. Vodou 

 chladnou se tyto látky z masa vylouží, a zůstanou pouze vlákna 

 málo chutné a méně snadno stravitelné bílkoviny. Podobně se 

 děje, ale v menší míře, při obvyklém vaření polévky tím způso- 

 bem, že se maso ponoří do vřelé vody; tu se bílkovina srazí do 

 větší neb menší hloubky, a maso více méně vylouží: buď máme 

 slabou polévku, neb chatrné vařené maso. Polévka obsahuje 

 v sobě z masa glykogen, kreatin a podobné látky, příbuzné pe- 

 ptonům, zažíváním vznikajícím, i působí více jako dráždidlo, než 

 jako potravina; proto také Liebigův extrakt (vl. zhuštěná polévka) 

 není »vůl v tyglíku«, neboť hlavní výživná část masa v něm 

 schází. Nepokládejme tedy hovězí polévku za základ života; vyva- 

 řené maso je cenná potravina a pochybeně se v některých domác- 



