24'í 



» Učenec věřící netroufá si podřizovati svá fakta ideám, reboť 

 očekává právě z venku odhalení pravdy; theorie jsou mu anthro- 

 pomorfickými přeludy; on chce čistá fakta, hodně mnoho posi- 

 tivních fakt, velkou hromadu pilin z rozřezaného světa. « 



»Badatel tvořící vyhledává fakta, kterými doceluje budovu 

 ideového skutečna, jakou si sestrojuje z fakt; vědecká theorie jest 

 ideová budova poznání, stvořená od člověka, který chce rozuměti 

 souvislostem a závislostem fakt. Theorie a zákony přírodní jsou 

 vrcholy tvořící vědecké práce, v nich jeví se tvůrčí moc lidského 

 ducha, poesie. « 



» Život je tvoření. Člověk tvořící, činný, dávající, poeta, na- 

 plňuje život. Člověk věřící, trpný, přijímající, učenec vyprazdňuje 

 a znehodnocuje život. Člověk tvořící povznáší život pod vlastní 

 moc a zodpovědnost, činí ze života pravdu, určuje hodnotu života; 

 člověk věřící podřizuje život neznámé pravdě, vidí v něm přelud, 

 zbavuje ho vší ceny.« 



»Je-li pravda v dosahu člověka, dosáhne jí spíše tvořící než 

 věřící. Umění vykonalo pro poznání pravdy mnohem více, než 

 věda vůbec může. Umění nehledá pravdy venku, ve faktech, 

 mimo život, nýbrž v životě a ve tvoření.* 



»Kdykoli vedli lidstvo lidé tvořící, povznášelo se a žilo; lidé 

 tvořící povznesou ho též z tohoto prázdného a mrákotného živo- 

 ření, ve které je zavedli lidé věřící ve vědecké poznání pravdy.* 



Nebude nevhodno ukázati též na nacionalní ráz knihy Ma- 

 rešovy. Cítíme všichni, že ve vědecké činnosti musí se projevovati 

 naše národní zdatnost, ale nejsme si jisti, oč ve vědě teď máme 

 nejvíce usilovati. Jsou hlasy, které vybízejí, abychom nejdříve si 

 osvojili vše, co jinde bylo vykonáno, pak teprv /( - úspěchem 

 závoditi můžeme s produktivní i)rací ciziny; ale rady ty nechtějí 

 jistě odvraceti od produktivního díla, kde je možno. Vskutku snaží 

 se naši badatelé pracovati v týchž směrech, které jinde jsou vzdě- 

 lávány. Ale auktor chce od vědy naŠí více: odvolávaje se na od- 

 lišnost j)ovahy slovanské od germánské, přičítaje jí ráz více citový 

 a volní, volá, abychom se odvrátih od ducha německé vědy, jenž 

 značí modloslužebnost pravdě, nepřátelství životu, zamítli tuto dravci 

 kulturu, před níž varoval nejeden z našich předních mužů, uvě- 

 domujíce si, že Němci sami svou filosofii a vědu přejali po jiných 

 národech, a nepochopili svých velkých myslitelů, Kanta a Schopen- 

 haucra, již mravní kulturu kladou výše než intelektuální. Jaký nový 

 význam má věda na základě tohoto názoru, ukazuje právě spis 

 o »ldealismu a realismu*. Ale dovedeme toto obrození provésti 

 skutečně.' Zda zrodí se jednou u nás lidé tvořící.' 



