30 Mindeskrift for J. Steenstrup. XXII. 



Fra det 19de Aarhundrede kendes der intet Eksempel paa, at der er taget levende 

 Østers i Fjorden. 



Efter de her fremdragne Oplysninger maa det anses for sandsynligt, at Østersen 

 er uddød i Fjorden i Perioden mellem 1770 — 1800. Af Videnskabernes Selskabs Kort 

 fra 1796 fremgaar det, at Gabet i Løbet af de forudgaaende 40 Aar har bevæget sig 

 meget langt mod Syd, og samtidig er det aabenbart blevet smallere (se Fig. 8 og 

 Fig. 9). Vandets Saltholdighed i Fjorden maa da utvivlsomt i den anførte Periode 

 være aftaget betydeligt, og der er ingen Grund til at tvivle om, at man i dette For- 

 hold har Aarsagen til Østersens Uddøen i Fjorden. Som anført i Kap. I taaler Østersen 

 ikke til Stadighed en lavere Saltholdighed end ca. 21 Promille, og Fjordvandet er da 

 rimeligvis i den anførte Periode naaet ned under denne Middelværdi. 



Som det er gaaet med Østersen er det aabenbart gaaet med en Mængde andre 

 Dyreformer: De er uddøde i Fjorden under Gabets hurtige Vandring mod Syd, paa 

 Grund af Vandets aftagende Saltholdighed. Som det fremgaar af Kap. I er der fra 

 de øverste Lag af Fjordbunden foruden Østersen indsamlet følgende andre subfossile 

 Saltvandsmollusker : 



Littorina littorea. Nucula nitida. 



— rudLs f. typica. Anomia squamula. 



— — var. tenebrosa. Mytilus edulis. 



' — obtusata. Macoma baltica. 



Lacuna pallidula. Mactra subtruncata. 



Rissoa membranacea. Scrobicularia piperata. 



Onoba striata. Tapes pullastra. 



Paludestrina stagnalis f. typica. Abra alba. 



— — var. ventrosa. Cardium edule. 

 Odostomia eulimoides. — exiguum. 

 Cerithium reticulatum. Corbula gibba. 

 Buccinurn undatum. Mya arenaria. 

 Nassa reticulata. — truncata. 

 Utriculus truncatulus. Pholas candida. 



— obtusus. 



Alle disse Arter kan eksistere og formere sig ved en ringere Saltholdighed end 

 Østersen, og da det vides, at alle Arterne med Undtagelse af Paludestrina stagnalis 

 var. ventrosa var forsvundne fra den egentlige Fjord i Perioden 1898 til Foraaret 1910, 

 er det sandsynhgt, at de ogsaa har været forsvundne derfra allerede i 1845, da Ny- 

 mindegab naaede sin sydligste Beliggenhed. De er efter al Sandsynlighed uddøde i 

 Fjorden i Tiden mellem 1770 og 1845. 



Sandormen (Arenicola marina L.). 



Sandormen hørte i ældre Tid med til Ringkøbing Fjords Fauna og spillede en 

 betydelig Rolle som Mading til Fiskekrogene. Af forskelhge historiske Efterretninger 

 er det nmligt at slutte sig til det omtrentlige Tidspunkt for dens Uddøen i Fjorden 



