A. C. Johansen: Om Forandringer i Ringkøbing Fjords Fauna. 31 



J. G. Hald skriver følgende om Sandormen i Ringkøbing Fjord i 1834 (Side 254): 

 »Til Mading brugtes tilforn meest et Slags smaa Orme, som i Ebbetiden opgravedes 

 ved Fjordbredderne ; men efter de haarde Vintre 1812 og 1813 ere disse Orme blevne 

 meget sjeldne og kunne ej faaes i nogen Mængde . . . .« 



Henrik Krøyer skriver 1843 i sine Optegnelser om Fiskeriet ved Nymindegab: 

 »Hver Fisker lejer for Fiskeritiden en Æsepige. ... Disse Piger benævnes ogsaa 

 ofte Gravere, hvilket hidrører fra den Tid, da Orme gravedes til Madding«. 



Evald Tang Kristensen anfører følgende Udtalelse om Sandormen fra Lærer 

 Sand fra 1840 : »For 80 Aar siden opgrov man Orm i Ringkjøbing Fjord til Fiske- 

 krog Madding, men disse uddøde i en stræng Vinter, og Sildefiskeriet maa nu erstatte 

 dette Savn«. Selv skriver Evald Tang Kristensen følgende om denne Sag (i 1891): 



»Nu bruges helst Marsvinstarme til Es. De faaes fra Marsvinsfiskeriet ved Mid- 

 delfart, men er temmelig dyre. Man bruger ogsaa Brislinger fra Norge, saa Sild nu 

 er næsten betydningsløs som Madding. Man beklager meget, at man ikke længere 

 har Orm, da det var en udmærket Madding, især til visse Fisk. 



Store Piger og Drenge sejlede forhen i Pramme over til Sandene for at grave 

 Orm op. De kaldtes Gravere. A skal hen og have mig en Graver fæstet, hed det. 

 Den Gang var Sandene ikke groede til, og da var der Sejlads op ad Gabet. Men 

 da der i Ebbetiden efterhaanden lagde sig en Slik paa Sandet, og der saa blev et 

 Lag Klæg, groede det til, for hvor der afvegslende er tørt og vaadt, kommer der 

 snarere Grøde i det, og det salte Vand, der saadan jævnlig kommer over det, gjør 

 Græsset kraftigere. Saa døde efterhaanden Ormene ud. Da disse forsvandt, begyndte 

 Fiskerne med Ruser i Fjorden og nu senere med Drejevaad nede ved Havet. Men 

 Sildene har man faaet jaget hen«. 



Hverken ved Wesenberg-Lunds Undersøgelser i 1895 eller ved Th. Mortensens 

 Undersøgelser i 1898 fandtes Sandormen i Fjorden, og jeg har ved mine Undersøgelser 

 i 1910 og 1911 heller ikke set noget Spor af den i Fjorden. Først i 1912 viste den 

 sig atter i Fjorden. 



Det maa da efter de foreliggende Beretninger og Undersøgelser betragtes som 

 overvejende sandsynligt, at Sandormen er uddød i Ringkøbing Fjord i første Halvdel 

 af det 19de Aarhundrede. Den er da uddød i en Periode, hvor Vandets Saltholdighed 

 i Fjorden paa Grund af Nymindestrømmens stadige Forlængelse er bleven ringere og 

 ringere. Dette er den sandsynlige Aarsag til dens Uddøen. »Strenge Vintre« og 

 »rigelig Slikdannelse« taaler den meget vel paa andre Steder i vore Farvande, f. Eks. 

 paa Vaderne ved Graadyb. 



At den er uddød i Fjorden senere end Østersen, er ganske naturligt, da den kan 

 nøjes med en langt ringere Saltholdighed. Den trænger i Østersøen ind til Rugen 



