DEN midtjydske Natur afviger i mangt og meget fra Naturen i det øvrige Dan- 

 mark. Den Række af Randmoræner, der betegner Grænsen for den baltiske 

 Isstrøms Fremtrængen mod Vest og Nord, forlener paa Grund af sine Bakkekæders 

 Højde, sine Floddales Bredde og Dybde og formedelst de store Linier, der karakteri- 

 serer hele Landskabet, Naturen med noget ejendommeligt vildt og ophøjet, som der 

 ellers her i Landet kun sjældent findes Sidestykke til. Ikke mange andre Dele af 

 Landet viser os saa tydeligt, i hvilken Grad Isen og dens Smeltevandsfloder har 

 dannet og formet de nuværende Reliefforhold. 



Det skulde være denne lille Afhandlings Hovedformaal at vise, at ligesom Istiden 

 og de med den følgende Fænomener netop i denne Del af vort Land har sat sine 

 usædvanlig dybe Spor, saaledes er ogsaa Sammensætningen af disse Egnes Fauna 

 endnu den Dag i Dag i visse Retninger præget af hine fjerne Tider, da Smeltevands- 

 floderne fra den tilbagevigende Is udhulede de dybe Floddale og aflejrede det bort- 

 eroderede Materiale i Form af de store vestjydske Hedestrækninger. 



Paa begge Sider af Randmoræneterrænet udspringer en Række Bække og Aaer, 

 der afvander mod Øst fortrinsvis til Gudenaa, Hanstedaa, Grejsdalsaa og Aarhus Aa, 

 mod Vest hovedsagelig til Skernaa. For Allerup Bakkeparti bliver der væsentlig kun 

 Tale om Rye Aa og Voers Aa. Disse rindende Vande har særlig i deres øvre Løb et 

 stærkt Fald ; de fryser ikke til om Vinteren, og om Sommeren er deres Temperatur 

 meget lav, saa Forskellen mellem Sommer- og Vintertemperatur er kun ringe. 



Da jeg for flere Aar siden begyndte en planmæssig Indsamling af Neuropterer 

 (sens. lat.) og af deres Larver i Danmark, slog det mig snart, hvor ofte jeg i dette 

 Terræn traf paa Arter, som jeg slet ikke havde ventet at finde i vort Land, og som 

 ellers kun var kendt fra Skandinaviens og Mellemeuropas Bjærgegne. 



Da jeg senere, fortrinsvis ved Hjælp fra det Steenstrupske Legat, fik Lejlighed 

 til at lære Faunaen paa Øerne, særlig paa Sjælland, Møen og Bornholm, nærmere at 

 kende, blev vel, og navnlig paa sidstnævnte 0, en Del af disse Former genfundet ; 

 men i det hele og store viste det sig, at Midtjyllands Fauna var meget afvigende 

 fra det øvrige Lands. 



