c. Wesenberg-Lund : Bidrag til nogle Myggeslægters Biologi. 19 



nytte den store Luftkugle, som den bærer under Legemets forreste Del mellem Hoved- 

 bryststykkets Underside, Vingeskederne og Munddelene. Hurst (1890 p. 7) har for 

 Tw/eaj-Puppens Vedkommende vist, at det første Par Abdominalstigmata er aabne og 

 sætter Luftrummet i direkte Forbindelse med Tracheesystemet. Hurst betragter Luft- 

 rummet og disse Stigmata »as being mainly if not exclusively hydrostatic in function«. 

 3. De Karakterer hvori Sølarverne afviger fra Damformerne er altsaa følgende: 



1. En mindre Gennemsnitsstørrelse. 



2. En større Slankhed i Bygning. 



3. En langt større Gennemsigtighed (fuldkommen hyalin, aldrig gul). 



4. Et betydeligt mindre Øje. 



5. En mindre udviklet Svømmevifte. 



6. En anden og slankere Form af Halebørsterne. 



7. Evnen til at kunne leve under et Tryk af 3 — 4 Atmosphærer og det at være upaa- 

 virkelig for alle Tryk fra ca. O til mindst ca. 4 Atmosphærer. 



Hvorledes denne Evne skal bringes i Overensstemmelse med de af Krogh for Dam- 

 formernes Vedkommende angivne Forhold, vides i Øjeblikket ikke. 



Som Sølarve tilhører Arten de større Søers pelagiske Dyre- og Plantesamfund, et 

 ikke synderligt rigt Samfund, der lever under yderst ejendommelige, men ogsaa yderst 

 ensartede Kaar. Disse har, hvad der er alle Planktologer velbekendt, paatrykt dets Kom- 

 ponenter et vist Fællespræg, idet de alle i visse Retninger er blevet paavirkede paa samme 

 Maade. De ferske Vandes Planktonsamfund bestaar fortrinsvis af elegante, slanktbyg- 

 gede, smaa Former med stor Gennemsigtighed og ringe egen Lokomotionsevne. Kaarene 

 i den pelagiske Region i de store Søer har ogsaa paatrykt Core^^ra-Larven en Del af disse 

 Fælleskarakterer : den mindre Gennemsnitsstørrelse, den mere slanke Bygning, den store 

 Gennemsigtighed og mindre udviklede Svømmevifte. Det høje Tryk, hvorunder disse 

 Larver staar, har endvidere paavirket Tracheeblærernes Funktioner, maaske ogsaa deres 

 Bygning. Herover mangler i Øjeblikket exakte Undersøgelser, men jeg har grundet 

 Haab om, at disse ikke vil lade vente for længe paa sig. Af særhg Interesse er det, at 

 Øjet utvivlsomt er mindre hos Søf ormen. Dette er ingen direkte Tilpasning til pelagisk 

 Levevis, men utvivlsomt i Overensstemmelse med den Degeneration af Øjet, som saa 

 ofte foregaar med Dybvandsdyr. Det maa erindres, at Larven i 30 — 40 Meters Dybde 

 færdes i Vandlag, hvor Lysstyrken til Tider er ringe og sikkert meget mindre end i For- 

 søgsdammene, hvor Bunden i klart Sollys kan ses ned til 2—3 M. Det maa blive en 

 fremtidig Undersøgelse forbeholdt at paavise, om de af Søformernes Æg fremgaaede 

 Larver, naar de klækkes i Mosevand og holdes under ringe Tryk og i Lys, her mister 

 Planktonkaraktererne. 



Forudsat altsaa, at Esromsøs og Forsøgsdammenes Corei^m-Individer virkelig til- 

 hører samme Art: C. plumicornis, giver altsaa Undersøgelsen følgende Resultat: Vi har 



3* 



