Kai L. Henriksen: Den senglaciale og alluviale Insektfauna. 33 



85. Donaciin-Kokoner. 



Femsølyng. Hovedprofil. Tørv: 200 — 220 cm over Gytjen (2 Kokoner), 160 — 180 

 cm o. G. (en Kokon), 100— 120 cm o. G. (14 Kokoner). — Profil II. Tørv: 25— 50 cm 

 o. G. (2 Kokoner). — Profil IV. Tørv: 25— 50 cm o. G. (2 Kokoner), O— 25 cm o. G. 

 (en Kokon). — Profil V. Tørv: 130— 170 cm o. G. (2 Kokoner), 45— 65 cm o. G. (2 

 Kokoner), O — 25 cm o. G. (2 Kokoner). — Disse Kokoner tilhører sikkert — i hvert Fald 

 for Størstedelens Vedkommende — PL micans; de Kokoner, der er nogenlunde velbe- 

 varede, i hvert Fald for Fæstesidens Vedkommende, viser nemlig, at der kun er 1 Luft- 

 hul, og dette er stort, men cirkelrundt og ligger lidt forbi Midten hen imod Kokonens 

 ene Ende, og dette viser, at Kokonerne maa tilhøre en anden Art end de af A. Bøving 

 beskrevne Formers (derimellem D. crassipes), og PI. micans er jo langt den alminde- 

 ligste Donacie, ja Insektart overhovedet, i Tørven. 



86. Agelastica aini L. 



Femsølyng. Hovedprofil. Tørv: 100 — 120 cm over Gytjen (en Dækvinge). — 

 Profliv. Tørv: O — 25 cm o. G. (en Dækvinge). 



Nuv. geogr. Udbredelse. Syd England til London, i Norge til Romsdalen, i Sverige til Lap- 

 land, i Finland til Russ. Karelen. Mod Syd til Pyrenæerne, igennem hele Italien og Grækenland. 

 Desuden i Kaukasus, Sibirien og Mongoliet. 



Biologiske Forhold. Knyttet til El (Alnus glutinosa). 



Ikke tidligere fundet fossil. 



87. Lochmæa cratægi Forst, (sanguinea F.). 

 Femsølyng. Hovedprofil. Tørv: 120— 140 cm over Gytjen (en Dækvinge). 



Nuv. geogr. Udbredelse. Mod Nord til Tweed i Syd Skotland, Skåne, Oland og Gotland i 

 Sverige, Øst om Østersøen kun til Østprøjsen. Mod Syd til Pyrenæerne, Sardinien, Mellem Italien 

 og Grækenland. Desuden i Nord Afrika, Lille Asien og Sibirien. 



Biologiske Forhold. Bundet til Hvidtjørn (Cratægus oxyacantha). 



Ikke tidligere fundet fossil. 



88. Otiorrhynchns ligustici L. 



Femsølyng. Profil V. Tørv: 25—45 cm o. G. (begge Dækvinger, Metastemum, Ab- 

 dominalled). 



Nuv. geogr. Udbredelse. Mod Nord til Edinburgh i Skotland, til Bergen i Norge, til Vestman- 

 land og Gotland i Sverige, i Finland kun Åland-Nyland. Mod Syd til Pyrenæerne, i hele Itahen 

 og Grækenland. Desuden i Kaukasus og Sibirien. 



Biologiske Forhold. I Haver, Lunde og Skove, især paa Ærteblomstrede (AnthyUis, Tri- 

 foUum, Luzerne). 



Ikke tidligere fundet fossil. 



5 



