ÖLANDSRESAN 25 



Efter en och en kvarts mil kommo vi till Brinks 

 gästgifvaregård. 



Vid Roxen låg landsvägen liksom tvärt öfver 

 sjön, och invid vägen på en liten holme låg Nors- 

 holms sätesgård nätt och väl byggd. Här flögo vid 

 åkrarna små gula fåglar (motacillae flavae) och i 

 skogen montifringilla calcaribus alaudse. 



Efter en och en kvarts mil kommo vi till Kumla 

 gästgifvaregård. 



Kalkbrottet här vid Kumla bestod af en kalk- 

 sten, som var helt hvit, tät, storgrynig eller ock flint- 

 lik med helt fina partiklar; han vanns med sprängning 

 utur berget, som var sprucket i åtskilliga rämnor och 

 dessa rämnor ofta hopvuxne med balkar, tre tvär- 

 finger högre än själfva berget. Några kalkstenar 

 sågos strödda på fältet, af elden glaserade till ett 

 grönblått glas. 



Saxifraga tridactylites tectorum stod här i full 

 blomma, i hvilken man märkte huru stamina, två 

 och två i sänder, lutade tillsammans med sina knap- 

 par midt öfver pistillerna och gnuggade af hvarandra 

 mjölet, sedermera spärrade ifrån hvarandra, då åter 

 två andra framkommo på lika sätt; ett oförlikneligt 

 experiment vid örternas biläger, som tillförne aldrig 

 varit bekant. Hela denna örten var beströdd med 

 korta hvita hår, på hvilkas spets en röd körtel ut- 

 silade en seg vätska, som gjorde örten klibbig. 



På bergkullarna stod potentilla quinta i full 

 blomma. 



En hök fingo vi här beskrifva, han var lik en 

 gök, men något större, hade smala och långa fötter, 

 svarta klor och liten näbb; ofvanpå hufvudet, ryg- 

 gen, stjärten, vingarna järngrå; inunder öfver allt 

 hvit med grå tvära vågor, som på bröstet hade en 

 liten knappt sjmlig brun fläck vid spetsen af hvar 

 fjäder; stjärtpennorna järngrå med sex mörka tvär- 

 streck; täckfjädrarna under stjärten voro snöhvita. 



