ÖLANDSRESAK 27 



Maj 21. 



När vi kommit en kvarts mil ifrån Hestra, fingo 

 vi på högra handen råmärket emellan Östergötland 

 och Småland, uthugget uti en stor sten. 



SMALAND. 



Hålvägen begyntes strax, som bestod af gan- 

 ska branta backar med sten och skog uppfyllda, och 

 skiljer Östergötland ifrån Småland, såsom Kolmår- 

 den på norra sidan skilde Östergötland från Söder- 

 manland. Den ordinarie stenarten här på hålvägen 

 var öfverallt röd fält-spat. 



Blomstren här på skogen voro ranunculus bulbo- 

 sus, viola tricolor, chrysosplenium och cerastium. 



Arre (alnus folio incano C. B.) växte här på 

 bergen öfverflödigt; hon är samma slag med vår ge- 

 mena al, men af höjden förbytt till en förändring med 

 hvit bark och spetsiga löf, som mist sin glans. 

 Här samlades löfvet af arre om sommaren till vinter- 

 föda åt fåren, de där sades äta detta löf hellre 

 än allöf. 



Murklor såg man plockas i skogen af bond- 

 töserna; de voro både sköna och stora och såldes 

 af dem en kanna murklor för fyra styfver. 



Sjön Sömmen stötte till vägen på vänstra handen. 



Efter 2 mils besvärlig resa för höga och branta 

 backar kommo vi till Sätthälla. 



Bondfolket begynte redan bryta nog starkt på 

 sitt språk. 



Knaveln blommade och dess innersta blom- 

 strängar lutade tillsammans åt sina stift. 



Enträden, som voro honor, blomstrade med tre 

 stift och 3 fjäll, som nästan slutade sig tillsam- 

 mans. 



