30 CARL VON LINKÉ 



Efter en och en half mil kommo vi till Bråns- 

 måla, där växte det rätta skåffret vildt i myckenhet. 



Mjölonriset stod vid vägen i full blomma, böj- 

 ande sina klasar åt jorden. 



En backe hade vi på vägen, som var ungefär 

 en tredjedels mil uppför och lika lång nedför. 



Efter en och en kvarts mil kommo vi till Hvetr 

 landa mot aftonen, där vi hvilade ifrån kl. 11 till kl. 

 2 om natten. 



Syrsorna skreko i Hvetlanda, att man för dem ej 

 fick öronljud; folket bad oss ej göra dem illa; ty då 

 skulle de äta upp kläderna, där vi blefvo kvar 

 öfver natten. 



Mai 23. 



Kl. 2 om morgonen voro vi uppe och ute på 

 hästarna, vi togo af landsvägen åt öster, att bese 

 guldgrufvan i Småland, som låg en och tre kvarts mil 

 ifrån Hvetlanda. 



Vädret var ganska vackert, allt tyst och lugnt. 

 Dimman stod som små moln öfver kärren men kunde 

 ej upplyftas och det späda gräset var daggfullt. Orr- 

 arna kuttrade långt borta; trastarna mystrade i träd 

 och de andra små fåglarna kvittrade hvar på sitt sätt. 

 Vägen var god och landtmånen jämn. Rätt som vi 

 kommo till Alsheda kyrka, rann solen upp genom 

 ett smalt moln. 



Ädelfors kopparbruk reste vi igenom kl. 5. Här 

 besågo vi som hastigast malmerna, rosterna, smält- 

 ugnarna, garhärdarna och vaskverken. 



Malmen var af 2 slag: den ena en mycket skön 

 kopparkis och härlig blötmalm, som endast af synen 

 kunde dömas till rikhaltig. Den andra malmen var 

 sällsyntare i Sverige och var en koppargrön ockra 

 uti en bergart, som bestod af en ren grå kalk 



