34 CARL VON LINNÉ 



Maj 24. 



Växjö stad låg nästan midt in i landet, var 

 tämligen tätt bebodd, byggd med trähus, anlagd 

 med räta och ljusa gator, som nyligen voro med 

 träd besatta; ej synnerligt stor; här var landshöfdinge- 

 säte och kansli, biskopssäte och konsistorium, gymna- 

 sium och skola, inga manufakturer utom tobaks- 

 spinneriet. Det sköna templet, af S:t Sigfrid upp- 

 byggdt, stod nu ett bedröfligt spektakel, sedan det 

 af elden för ett år sedan, då åskan tände dess höga 

 torn, blef alldeles öfverrumpladt. Vi besågo S:t Sig- 

 frids kläder, hans korkåpor och mössor (mitellas) 

 klufna uppåt spetsen såsom en kardinalsmössa. 

 Vid Östragård sågs S:t Sigfrids källa, i hvilken den 

 helige Sigfrid skolat döpt. Ej långt härifrån lågo 

 några stora stenar, uti en af dem voro sju hål 

 inborrade, i hvilka ljusen skolat stått under döpelsen. 



Maj 25. 



Apoteket här i Växjö, det apotekaren Falk in- 

 rättat, var i det stånd, att det kring hela riket har 

 få sina likar. 



Skolan besågo vi kl. 9, hvarest vi uti gymnasiet 

 räknade vid pass 80 personer, och i trivialskolan 

 sades vara vid pass 150 lärjungar. 



Solberget, som låg norr om staden, hade på 

 åt-skilliga ställen i sig en brånad och viste fram på 

 ett ställe en kis, som bägge gåfvo anledning till 

 järn. Nu stodo på berget i blomma hägg, slån, 

 björnbär, liljekonvalje, turritis major, saxifraga alba, 

 orobus tuberosus, paris och kattfötter. På östra 

 sidan af berget var en ättestupa, dödsprång kallad. 



Hofslund låg ännu mer i norr, af bok, ek, björk 

 och andra löfträd mycket angenäm. 



