42 CARL VON LINNÉ 



Maj 29. 



Deoiiia dagen blåste helt starkt, att vi ej vågade 

 oss öfver till Öland; användes alltså tiden att bese 

 staden, slottet och färgeriet 



Färgeriet (det rätta) var utom staden; ty inuti 

 staden kunde intet färgas, emedan vattnet var salt. 



Ängsskära (serratula) köptes ifrån Öland för 10 

 styfver Ib., växer väl kring Kalmar vildt, men myc- 

 ket litet; med denna färgades gult. 



Safflor (carthamus) voro blomblad, köpta uti- 

 från, som färgade rosenrödt. Denna tistel skulle 

 mycket väl kunna sås i de södra Sveriges pro- 

 vinser till färgeriernas tjänst: hvarvid märkes att 

 om denna växt får en mycket frodig jordmån, kom- 

 mer den knappt till blomma, men uti torr jord blom- 

 mar snarare, fast med mindre blommor. 



Tyghuset besågs af oss förmiddagen med dess 

 stycken, bommar, lavetter och flera tormentis belli- 

 cis; ja själfva Mars' bibliotek med värjor, pisto- 

 ler, karbiner, artigt i ordning ställda såsom böcker 

 uti ett bibliotek; jämte detta sågs smeds-, snickare- 

 och svarfvareverkstäder vid tyghuset. 



Gatorna i staden gingo helt räta, hvar och en 

 slutades med en port på vallen och merendels en 

 brygga uti hafvet. 



Vi gingo från tyghuset och staden uti söder åt 

 slottet, hafvande sjön på vänstra och ett fält på högra 

 handen, samt slottet midtför oss; på detta fält växte 

 föga annat än hundtungor och mannablod. 



Mannablod eller mannaört är en växt, om hvil- 

 ken mycket talas i Sverige; jag var ock speciellt 

 anmodad af åtskilliga riksdagsmän att noga utröna, 

 hvad m&Eiiablod månde vara för en växt: om hvil- 

 ken sagan går, att den på ingen annan ort i världen 

 skall finnas mer, än endast vid Kalmar slott, hvarest 

 hon skolat uppsprungit af svenskars och danskars 



