ÖLANDSRESAN 43 



blod, som på detta fält tumlat i forna krig. Vi voro 

 därför så mycket mer pickhågade att åskåda ett så- 

 dant sällsamt ting i naturen, som naturen plägar 

 endast uppehålla och föröka de skapade ting, utan 

 att själf skapa: ty blefvo vi så mycket mer flata, 

 då vi henne sågo intet annat vara, än den ordinaire 

 ebulus eller sambucus herbacea, som växer vildt 

 öfver större delen af Tyskland, vid Växjö och i 

 trädgårdar och där hon en gång inkommit så förökar 

 sig, att hon ej utan största möda kan utrotas; dock 

 är dess nytta större än dess raritet, helst hon här 

 växer i synnerlig myckenhet, att hon kan årligen 

 lämna alla apoteken tillräckligt af ebuli rotblad, 

 blommor, bär, frön, mos, bark, som alla brukas 

 på apoteken. Några här på orten hade profvat 

 bären till färg och sade oss att de gåfvo en violett 

 behaglig kulör. 



Vi besågo slottet och betraktade dess murar, 

 som så många styckeskott utstått, och gingo omkring 

 alla dess vallar. 



Maj 30. 



Hela denna dagen var mulen, kall och olustig med 

 stark blåst och storm, att vi knappt kunde gå utom 

 dörren, mycket mindre gå öfver till Öland. 



Stadens kommers sades bestå uti tjära, bräder, 

 ekvirke, golfsten, pottaska och alun ifrån Lovers 

 alunbruk. 



Maj 31. 



Det var i dag lika omöjligt för oss att gå öfver 

 till Öland; ty storm, hagel, mulen himmel och köld- 

 voro väl så stränga i dag som i går. 



Vi togo apotekaren Nordstedt med oss att bo- 

 tanicera, ställandes vår väg åt Kungsladugården, som 

 låg en kvarts mil ifrån staden, omkring hvilken lågo 

 vida ängar och sköna eklundar. 



