RESAN TILL ÖLAND. 



1741 maj 15. 



Stockholm reste vi ifrån i den behagligaste vår- 

 tiden, kl. 11 förmiddagen. Solen sken klar och luf- 

 ten var något kulen. 



Våren, som ej bör mätas efter kalendarium utan 

 efter klimatet och värmen, var så vida kommen att 

 lönnen utslagit sina blommor, men ej blad; att björ- 

 ken nyligen utspruckit och blommade som bäst; alens 

 stiplar voro nyligen utbrustna och granen hade på 

 sina yttersta kvistar små röda smultronlika knoppar, 

 som voro de hanblommor, men ännu ej mjöliga; lind, 

 ek och asp stodo ännu sofvande i sin vinterdvala. 



Blommor voro inga andra än draba prima, cal- 

 tha, glechoma, leontodon, hepatica, anemona secunda, 

 oxalis, adoxa, salices. 



Ibland fåglarna hade göken nyss begynt gucka 

 och ladusvalan såg man i dag den första. 



SÖDERMANLAND. 



Resan ställdes genom Södermanland, men än- 

 dock hade man i dag kvar Upplandssituationen med 

 kullriga, låga, flacka och blå bergskullar, mellan 

 hvilka voro mindre tillräckliga platser af skog eller 

 skön säd, fast vårsäden var nog ojämn. 



