ÖLANDSRESAN 47 



där anastomoseras; kroppen är svart, litet luden, 

 vid inskärningarna ljusare; under bröstet ligger en 

 stor påse. Mygget gapar och rör munnen men sticks 

 inte; framfötterna äro något längre än andra paret; 

 hans horn äro buskiga med framåt ställda hår; stjär- 

 ten håller han uppåt böjd. Honan är alldeles lik han- 

 nen, men har en mage föga längre än vingarna, hon 

 sätter ej stjärten så högt i vädret, och hennes horn 

 äro mycket litet ludna. 



Torbaggar (scarabaei) vältrade sig allestädes i 

 hästträcken. 



Hirundo dorso nigro-caerulescente, tectricibus im- 

 maculatis, eller den svalan, som bygger utanför väg- 

 gen under takfoten, beskrefs. Näbbet är svart, kort, 

 bredt, nästan som en triangel; hela kroppen ofvanpå 

 svart, men hufvudet och ryggen ofvanpå i blått stö- 

 tande; näsborrarna bara, ögonen svarta; vingarna 

 ganska långa, mörkaktiga, hafvandes, då fågeln sitter, 

 samma längd som stjärten. Vingpennorna äro 18, af 

 hvilka de 9 första äro spetsiga och den ena propor- 

 tionerligt längre än den andra, alltså den yttersta 

 längst, men de 9 inre pennor äro jämnlånga, trub- 

 biga och litet klufna i spetsen. Stjärtpennorna äro 

 12, de yttre något längre och de yttersta alltså längst; 

 alla pennorna med deras öfre täckfjädrar äro mörk- 

 taggiga. Undre delen såsom haka, bröst, mage, undre 

 täckfjädrarna af vingar och stjärt med bakdelen af 

 ryggen voro hvita; benen och tårna hade en hvit ull 

 uppå sig; klorna voro små och sidtårna voro jämn- 

 stora. 



Cancer, pulex fluviatilis dictus, fanns om aftonen 

 vid hafsstranden emellan gruset. Denna var lån^t 

 mindre än en räka, eller föga större än en mygga; 

 kroppen var ihopkramad, hon hade i pannan 4 

 horn nästan jämnlånga, hvardera af 3 fasta leder, 

 utom den yttersta, som var ett hår af oändliga leder; 

 6 par fötter hade hon; det första paret hade chelas 



