ÖLANDS RESAN 49 



ställdes åt Borgholms slott. Vädret var behagligt; 

 jorden var slät; trasten sjöng i träden. 



Gärdesgårdarna sågo vi vara byggda på åtskilliga 

 och flera sätt, än man observerat på någon annan 

 ort; såsom 



a) stenmurar af skiffrig röd kalksten, då sten- 

 arna löst och enkelt voro lagda på hvarandra till 

 en och en half alns höjd, ofvan uppå armerade med 

 torra slånkvist-ar; 



b) enkvistar, horisontalt lagda och flätade emel- 

 lan perpendikulära enstörar; 



c) enbuskar, lagda tvärtföre och fasthållna med 

 perpendikulära störar; 



d) granflisor tunna, klufna och ofta en half aln 

 breda, lagda sist; 



e) stängslet kring husen eller gårdarnas inplank- 

 ning var af tjocka störar, klufna i spetsen, af hvilkas 

 klofve tvärstocken uppehölls; innantill stodo upp- 

 rättade ekplankor och mot dessa tvärstockar sig 

 stödjande, dock helt lösa, att man lätt borde kunna 

 stöta planket inåt gården, men de kreatur, som voro 

 inne på gården, ej så lätt slippa ut. 



Husen voro mest byggda af ekplankor, inslagna 

 uti stående plankor såsom lador utan knutar, med 

 inslaget ler i fogningen att bättre täppa springorna. 

 Ofvanpå skorstenarna lågo fyrkantiga spjäll, som 

 vägdes upp och släpptes ned efter b^hag. 



Rep gjordes här på orten af lindbast, utan att det 

 förut röttes. 



Jordmånen här emellan hafvet och landtborgen 

 bestod af djup, ren och skönaste svartmylla. Skogar 

 voro af ek, björk, al, lind, hassel, slån- och en- 

 buskar. 



Ljung sågs ej ett enda stånd på marken hela 

 dagen, utan allestädes en grön gräsvall. 



En kvarts mil från Färjestaden togo vi af lands- 

 vägen på vänstra handen uti ett skönt änggärde, 



i. — Linné. 



