52 CARL VON LINNÉ 



Alfvarems art och egenskaper fick man nu se, 

 som är mesta delen af hela Öland, bestående af en ho- 

 risontal höjd, som är helt torr, bar och skärper, ty 

 hon är endast af röd kalksten med en fingers eller 

 alldeles ingen jord betäckt. Ifrån alfvaren till stran- 

 den är merendels vid pass en åttondedels mil, som 

 är en helt låg trakt med skog, löfträd, ängar och 

 åkrar utsirad, ifrån hvilken jorden antingen ganska 

 brant uppstiger till alfvaren eller ock skiljes med 

 en perpendikulär oändligt hög afbrytning. Går- 

 darna äro merendels ställda vid sidorna af alfvaren, 

 dock utom lamdtborgen. Själfva alfvaren ligger lik- 

 som öde eller en steril allmänning för fänaden. 



Landtborgen är intet annat än sidorna af alf- 

 varen, hvilka slutas med en liten ås, som innesluter 

 inom en oval ring hela alfvaren, besynnerligen på 

 vänstra sidan. Denna landtborg är landsvägen för 

 de resande, som ej bohöfver lagas eller utstakas. 



Astragalus, den jag i Vetenskapsakademiens 

 handlingar 1741 pag. 202 kallar astragalus campest- 

 ris minimus, är en liten, men mycket sällsynt växt 

 i världen. På själfva landtborgen inåt alfvaren, gent 

 emot Räpplinge kyrka, funno vi allra först denna 

 växt, som sedermera förekom på några ställen af 

 alfvaren. Roten var ganska lång men smal. ör- 

 ten har inga grenar utan några skott, som lägga sig 

 på sidorna, knappt en half tvärfinger långa, af dem 

 uppväxta många blad, alla kortare än en finger, 

 alla pinnata eller hopsatta af 14 å 16 par små 

 blad, som äro aflångt ovala (lanceolato-ovata) med 

 sina hår glänsande. Stjälken går ur roten hel och 

 odelt, bar och af fingers längd, slutas med ett 

 löst ax af 10 ä 12 blommor, hvars blomblad äro 

 lancettlika, kortare än det aflånga och ludna blom- 

 fodret, som har 5 mörka taggar utan att vara räff- 

 ladt. Kronbladen äro blekgula eller hvita, på gult 

 stötande utan strimmor. Ståndarna äro half bröder. ■ 



