ÖLANDSRESAN 55 



färligen så stor, att man honom lyfta kunde, hvaraf 

 såväl som af andra gottländska högar jag sluter, 

 att detta äx en tumulus sepulchralis. 



Lichen, som kallas lichenoides tinctorium och 

 är mycket sällsynt i Sverige, växte på denna sten- 

 högs norra sida; denna mossan är becksvart, torde 

 tjäna till färg, ty han färgar papper strax högrödt, 

 men skulle ej finnas hos oss i den myckenhet, att 

 man honom till nytta använda kunde. 



Vi hade landtborgen på högra handen af 3 fam- 

 nars höjd helt brant och kantig, görandes här och där 

 åtskilliga hvalf; vi kommo fram mot aftonen till 

 Köpings kyrka. 



Ätteplatser lågo åtskilliga vid kyrkan, nu med 

 stenar kringlagda, nu med upprätta stenar utmärkta. 

 Emellan kyrkan och prästgården stod en den största 

 runsten jag tillförne sett, som var öfverallt skrif- 

 ven på den ena sidan, men mycket svår att läsa 

 för en hvit, tjock skorpa af lichene leproso albo, 

 hvarmed han var öfvervuxen; ormslingarna voro 

 helt artigt invecklade. Följande bokstäfver kunna 

 läsas: 



l>MI/K(fl\ HTflf+hKt-Mimt 



I kyrkan sågs en funt af en grof, porös och lik- 

 som grötaktig kalksten, något lik filtrersten. 



Äkta violer, som doktor Linder skrifvit växa 

 här vid Köping i myckenhet, och för hvilkas skull 

 vi gjort hela denna dagens krokresa, sökte vi med 

 all flit, men funno hvarken här eller på andra delar 

 af Öland den rätta violen, men väl 3 andra slags 

 oäkta marsvioler. 



Stickelbär eller krusbär växte helt vildt, och 

 dess buskar mycket stora emellan kyrkan och präst- 



