ÖLAKDSRESAN 57 



Vi reste sedan tillhakas ifrån Köping åt Borg- 

 holms slott en annan väg inom landtborgen. 



Uti en äng in emot gästgifvaregården på vän- 

 stra handen fanns ossea eller den rätta benved, en 

 buske, som jag endast i Skåne sett, och astragalus 

 1, den jag äfven i Skåne och på Hykieberget i Da- 

 larne funnit. 



Man gick uppåt slottet tvärt för landtborgen, 

 där man fåfängt sökte äkta violer, men fann adoxa, 

 veronica hederulae folio och prenanthe. 



Borgholms slott låg på en ängel, som landt- 

 borgen formerade på nordvästra sidan af Öland. 

 Slottet var ansenligt, på 4 sidor uppbyggdt, omgif- 

 vet med murar; emellan slottet och murarna var 

 fältet uppfylldt så högt som murarna voro; fyra runda 

 torn eller ett på hvart hörn af slottet; trätak, men 

 södra sidan hade hvarken tak, fönster eller inred- 

 ning; murar och väggar voro uppbyggda af kalksten 

 eller ölandssten, hade alltså inte tagit skada af vatt- 

 net, fast i så många år otäckta. Detta slott sades 

 vara anlagdt af Carl X, uti dess minorennitet och 

 var denna tiden besatt af 5 å 6 man af fortifika- 

 tionen. 



Härifrån togo vi af vägen på höger till Helvetee- 

 grind, där vi äfven sökte fåfängt Linders violer, men 

 i det stället funno nedanför landtborgen i skogen 

 apotekarnas sanicula i myckenhet. 



Hasselbuskar helt små och knappt 1 ä 2 alnar 

 höga, men likväl mycket fruktbärande, växte här 

 på sidan af alfvaren; man kunde aldrig få tjänligare 

 buskar till små häckar i trädgårdar, än dessa små 

 hasslar voro, om de allenast voro beständiga; men 

 man märkte att dessa hasselbuskar blefvo efter hand 

 större, ju längre man kom nederför landtborgen; 

 att man vid dess fot såg de allra högsta hasslar; 

 att denna lilla sådan blifvit af den underliggande 

 fasta klippan, men ej af sin egen natur. 



