ÖLANDSRESAN 65 



311 mager äng, synes det afmåla en blå ring, den 

 enfaldigt folk trodde förorsakades af älfvors dan- 

 sande. Physici hafva det tillskrifvit en underlig- 

 gande jord, exhalationer eller ock hästars stallande. 

 Men här blef saken klar, att älfdanser intet annat 

 äro än förenämnda gräs, som ifrån centrum utvidgar 

 sig på alla sidor och ändtligen försvinner midt uti, 

 att således blifver en ring. 



Sädesbygden här i Resmo är fördelaktig, att in- 

 vånarna både kunna sälja säd och tillbyta sig trä- 

 kärl till hushållet ifrån norra och skogrika trakten. 



Vedbranden måste de mest köpa ifrån Småland, 

 både här och på hela den södra trakten. 



Åkern lägges här inte i trade, utan han icke är 

 sandig, då han får hvila hvart femte eller sjätte år, 

 där likväl i Glömminge och Torslunda, hvarest jorden 

 är sandaktig, åkern efter tre års sade hvilar 

 tvenne år. 



Humle här att plantera är för landtmannen be- 

 svärligt, där ingen skog är till humlestänger, ris etc. 



Mullvadar finnas här ganska få. Vesslor nog 

 många och svanor allenast om våren. 



Alle, en sjöfågel stor 0€h svart som en korp, 

 sades här finnas, som torde vara densamma med 

 Gottlands grylle. 



Näktergalen sjöng härligt mot aftonen; natten 

 blefvo vi öfver i Resmo hos prosten Johan Vellin. 



Juni 5. 



Några träd märktes så långt ifrån oss på alf- 

 varen i öster ifrån Resmo, att man med möda dem 

 se kunde, de kallades af folket gran; ty skickades 

 botanices studiosus Samuel Wendt dem att undersöka, 

 som kom igen med en kvist af taxus foemina eller 

 id, berättandes att där voro tre dylika träd hvar- 

 dera vid pass tre famnar högt, allt ifrån roten upp 



5. — Linné. 



