ÖLANDSRESAN 69 



iblonunja och jämte henne ranunculus foliis tematis 

 integerrimis. Se den 2 juni vid Hulterstad. 



Ett stenrös mycket stort låg ett litet stycke 

 härifrån, vid branten af alfvaren; hade uppå sig 

 samma ranunculus foliis ternatis, och nedanför vid 

 branten af alfvaren växte en härlig hedera. 



Ätteplatser hafva vi haft oändligt många hela 

 dagen, alla på landtborgen anlagda, med stenar om- 

 gifna och midt uti med jord upphöjda. Närmare Kast- 

 lösa voro många upprättade stenar, ibland hvilka 

 tvenne smala, på sidorna flata, 4 ä 5 alnar långa, 

 voro märkvärdigast, ställda några famnar ifrån hvar- 

 andra. 



Tok växte både uti branten af landtborgen och 

 alfvaren. 



Anthyllis flore coccineo, som vi funno den 2 

 juni vid Borgholms hög, sågs här på alfvaren i 

 myckenhet, hvar som helst bara fläckar af torr brun- 

 aktig jord framlyste. Om brunaktiga jorden kunde 

 förorsaka en sådan färg, vore det för trädgårdsmäs- 

 tarna ett experiment, som bestyrkte deras sats, att en 

 färgad jord lagd omkring rötterna gifver dylika blom- 

 mor. 



Cistus oelandicus Rudbeckii sågs i dag allmänt 

 på alfvaren, och skiljes därmed ifrån helianthemum 

 vulgäre, att dess blomma är långt mindre, dess blom- 

 j foder ej tillbakaböjdt, i pistillen är ämnet eller germen 

 slätt, stiften nerböjd och stigma ruggigt, fyrdelt, 

 med kortare stamina, hvars knappar äro ljusgula 

 och icke som den andres brandgula; kronbladen sma- 

 lare och i spetsen urhålkade (emarginata) ; stjälken 

 eller scapus är röd, mer rak och mer slät; bladen 

 äro spetsigare och dess kant är ej tillbakaböjd; 

 blommorna äro merendels tillslutna. Af så många 

 tecken är klart, att denna skiljes ifrån den all- 

 männa helianthemum och är en växt, som. endast på 



