78 CARL VON LINNÉ 



skiffren, Öland får den kuriositeten, att i Sverige 

 uppvisa ett eldsprutande berg. 



Min olycka var den, att jag, ej nöjd med räknan- 

 det af stratis i grufvan efter ögonmåttet, befallde 

 några gå uppåt väggen, kasta ned något af hvardera 

 stratum, då en stor sten kom ned och sprang itu 

 på väggen, att en del däraf studsade emot min vän- 

 stra fots yttre fotknöl, att jag ej annat visste, än att 

 benpipan slogs af och foten krossades; i samma mi- 

 nut dref svedan bort allt nöje för grufvan och för 

 vidare rön; jag blef förd upp till gästgif varegården, 

 att till frids ställa min kontusion vid middagstiden. 



En ätteplats läto vi uppgräfva, medan jag hvi- 

 lade mig uti Möckleby gästgifvaregård, där vi fingo 

 en stor hop med ben, hvilka gjorde oss hågade att 

 utforska om folket i forna tider varit längre än de 

 nu äro; vi togo därför ett os femuris, satte det emel- 

 lan tvenne bräder, att vi helt noga kunde mäta dess 

 längd, som var 3 kvarter, 41/2 tum efter måttstocken: 

 alltså var lårbenet 4 kvarter på 2 tum när. Men 

 benpipan (tibia) var 3 kvarter 1 tum; har alltså 

 människan, af hvilken dessa ben voro, ofelbart varit 

 inemot 4 alnar lång. 



Resan ställdes åt Albrunneby, hvarest vi sågo, 

 förrän vi kommo fram, tvenne upprättade stenar af 

 6 alnars höjd och 1 alns bredd ibland ätteplatserna; 

 vi foro förbi Albrunne och reste på vänstra handen 

 till en vacker eklund, i hvilken växte laserpitium, 

 hepatica, pulmonaria, alliaria, astragalus 1, viola 

 martia foliis trachelii, och viola martia flores ad 

 radicem, semina in cacumine ferens. Denna sista 

 violen har blad som äro hjärtformiga, rundaktiga, 

 litet spetsiga; stjälken är rund men på ena sidan 

 flat, slutar med tvenne blad, hållandes i sitt sköte 

 ett trekantigt tillslutet blomfoder, som består af fem 

 blad, af hvilka de 2 inre äro ganska smala; utom 

 dessa har samma blomfoder baktill 3 stora krusade, 



