ÖLANDSRESAK 79 



atom 2 små hela fjäll, inga kronblad, men väl både 

 jtamina och pistill; hanblomstren vid roten med 

 deras stora kronor voro redan förbi. 



Hagtornsträd helt stora och många sågos vid 

 vägen åt Wickelby kyrka, på hvilka den starkaste 

 stormen, i dag ifrån hafvet rusande öfver slätten, 

 visade sin styrka, men dessa träd, sega och fasta, 

 föraktade vädrets makt. Vi lärde häraf, att de, 

 som uti släta och skoglösa provinser vilja anlägga 

 trädgårdar, böra först plantera hagtom omkring 

 trädgården att gifva lugn för de små träden, och att 

 bevara framdeles de stora, att de ej af stormen 

 öfverända kastas. 



En mur, så hög som en karl då han sitter på 

 hästen, mer än alnsbred, lagd med horisontella 

 flata stenar, strök tvärs öfver hela Öland och skilde 

 yttersta udden af en half mils längd, såsom en 

 apart djurgård, innehållandes hela Ottenby kungs- 

 ladugård. Härinom var på vänstra sidan slätt m^d 

 ladugården, men på östra skogfullt med djurgården. 



Ottenby ladugård var byggd af trä. Vi kommo 

 hit mot natten, men nödgades resa bort, som vi 

 sågo folket vara rädda för vår resa, ehuru vi den 

 förklarade. 



Reste därför rätt i öster en kvarts mil till Ås 

 ks^ka, som låg vid östra sidan af Öland. 



Landtborgen strök ifrån Ottenby åt Ås i öster, 

 som förut alltifrån Borgholm gått ifrån norr till 

 söder. Ifrån Ås kyrka sträckte samma landtborg 

 sig på östra kanten norr åt ön till Näsby gäst- 

 gifvaregård. 



Tok växte emellaji landtborgen och Ottenby lund, 

 både i större höjd och myckenhet; "vi sågo oxarna 

 äta bladen och yttersta kvistarna, hvaraf denna buske 

 merendels är ojämn, vresig och oformlig. 



Natten blefvo vi kvar hos komministern i Ås, 

 utan att jag för värk någon minut fick hvila mina 



