92 CARL VOK LIXNÉ 



hafsbottnen, utom en conferva, som växte liksom i 

 buskar. 



Cancer, pulex fluviatilis, var här öfverflödig 

 vid stranden, blef alltså nogare skärskådad: stjärten 

 var tveklufven, under stjärten voro 2 par fötter, 

 hvardera med tvenne fingrar, midt under stjärten 

 voro 3 par tillbakaböjda fötter; under själfva krop- 

 pen voro 3 par fötter, som pekade framåt med två- 

 klufna klor. 



En acarus, som var liten och röd, lik den som 

 om sommaren plägar hålla sig på vinbären, fast 

 dubbelt större, sprang på stenarna, som stodo viå 

 stranden, rätt allmänt, dess mage var rödbrun, men 

 alla dess fötter blodröda. 



Viola martia inodora stod, ej långt från stran- 

 den, i myckenhet med bvita blommor. 



Scarabseus niger sprang på marken; då vi honom 

 togo, utspydde han sitt gift att hämnas på oss; 

 han luktade starkt och elakt, hans horn voro svarta 

 med 10 leder nästan så långa som halfva kroppen, 

 fötterna och hela undre delen voro svarta. Hufvud 

 och bröstskölden voro glatta och på gult stötande 

 gröna, bägge vingskalen tillsammans lagda voro reff- 

 lade med 8 fåror eller 7 upphöjda streck, de voro 

 gulgröna och hög-t glänsande med gulröda sidkanter; 

 då insekten sågs med mikroskop, var bröstet, huf- 

 vudet och de halade fåror på vingskalen med täta 

 punkter beströdda. 



Slånbuskarna växte här på östra sidan ganska 

 små och ej så frodig, som på västra sidan. 



Byarna luktade och osade här vidrigt af det in- 

 vånarna brännt torr kodynga, upphämtad på marken, 

 om torra sommardagen, med hvilken de nödgas, i 

 brist af annat bränsle, baka och koka, såsom på 

 skånska slätten. 



Uthusen voro mest byggda af sten för ménage, 

 och mäktade landtmännen sällan med att hålla sig 



