108 CARL VON LINKÉ 



Säden, som här jpå orten sås, är mest råg; 

 föga korn sås här, emedan sandjorden är för stark 

 uti torra år; .däremot är Mörbylånga, den vi igen om- 

 reste på västra sidan (juni 5), den bästa sädesort 

 på hela Öland, som i torrt eller vått väder aldrig 

 slår felt. 



Kronhjortarna hålla sig här uppåt norra trakten 

 allmänt, såsom dof hjortarna på södra distriktet, hvar- 

 för allestädes hållas väktare vid åkrarna, som hjor- 

 tarna skola utfösa, och på gärdesgårdsmurarna hafva 

 inseende. 



Vildsvinen hålla sig mest på norra distriktet, 

 tillskyndandes landtmannen mycken skada, emedan 

 de, såsom med en plog, marken uppgräfva och i 

 åkrarna säden nedtrampa, gående omkring och slå- 

 ende säden tillsammans såsom en kärfve, att de 

 må hvarje gång få munnen full af ax. De paras ock 

 under tiden med de gemena svinen, då afveJn häraf 

 blifver mer vild. 



Veden köpes äfven här ifrån Småland för säd 

 och ej för penningar, då hvar famn kommer landt- 

 mannen att kosta ungefär 1 daler, utom det att fol- 

 ket, som honom skall afhämta, ofta mer än länge 

 af motvind uppehälles. 



Bondfolket gör öfver hela Öland starka mål, 

 hvaraf de ock blifva gTotte och starke: här bruka de 

 lägga under skosulan en tunn skifva af gumshorn 

 och den vidspika, såsom skåningen sina sinkor, hvar- 

 igenom sulorna mycket länge uthärda. Här gingo 

 kvinnfolken stadigt och sydde på strumpor, och pi- 

 gor visste firtigt att med ullgarn af åtskillig färg 

 sy åtskilliga figurer på stoltäcken, dynor etc; öfver- 

 delen på deras lintyg hade inga ärmar, utom en 

 smal remsa, som gick öfver hvardera axeln. Här 

 letades ullet med kase eller vippan af rör; här kal- 

 lades peppar fränt och gäst krydda. 



Jordmånen är mycket torr; ty under myllan 



