1 18 CARL VON I.INNÉ ' 



len stötte magens färg på koppar, spetsarna vid stjär- 

 ten voro smala. 



Horskonung (asclepias) växte på stranden vid 

 västra landborgen i otrolig myckenhet och alltid 

 jämte någon sten; han rördes intet af boskapen^ men 

 folket berättade, att han dock af kreaturen uppätes 

 i grund om hösiten, sedan han bleknat och annat 

 bete är borta. 



Käringtänder (evonymus) kallades här ett rart 

 träd, som endast växer här och i Skåne och brukas 

 till häckar i trädgårdar, men det var här 3 famnar 

 högt och öfver stammen så tjockt som en karl. 



Björkarna hade en hel hop löfmaskar, som bla- 

 den uppätit, och sig tillsammans inväft; hvardera 

 var svart, beströdd öfverallt med långa hvita hår; 

 på ryggen strax vid halsen hade hvardera 2 par gul- 

 bruna borstar af hår; bakfötterna och mellanfötterna 

 voro röda. 



Benved (ossea) hade ett annat slags löfmaskar, 

 som voro stora och tjocka som fingren, täckta med 

 hår, gulaktiga med 8 breda tvära svarta bara streck, 

 utom många små, ihopfogade, till en spetsig ängel 

 ställda hvita streck; fötterna voro 16. 



Skabbörten (scabiosa) hade ock sina löfmaskar 

 med ludet hufvud och 16 fötter, eljest voro de 

 glatta, helt och hållet gröna, utom en gul longitudi- 

 nal sidlinje. 



Nässlorna af mindre slaget stodo mest uppätna af 

 sina löfmaskar, som allmänt äro bekanta eller papilio 

 urticaria vulgatissima Raj. 



Ai-anea abdomine ovato nigro, annulo ovali dor- 

 sali albo, eller en spindel med en hvit linje, som 

 yar tvåklufven på hvardera sidan och inneslutande 

 en oval, med åtskilliga hvita tänder på samma in- 

 sida; han fanns ibland buskarna. 



Fästingen eller en acarus med en oval fläck på 



