124 CARL VON LINNÉ 



Ekarna får man inte hugga grenar af vid 2 daler 

 s:mt plikt, efter lag; härigenom blifva ekarna ej 

 så stympade som i Östergötland. Ekplantagerna vilja 

 inte särdeles lyckas, fast planthagar voro här anlagda 

 på åtskilliga ställen, utan stodo ekarna små och 

 låga, och där de lyckligen växa, funnos de sticka 

 merendels upp utur hasselbuskama. Inga svin sän- 

 das hit på ollon, de åren ollon äro, hvarken ifrån 

 Småland eller andra orter. 



Kalkbränneriet förmentes inte kunna skada sko- 

 gen, emedan vindfällen därtill togos, dock tillstod 

 man, att bonden får utsyning till kalkbränneri. 



Ejderdun frågades mycket efter af oss, men 

 fanns härtill ingen anledning. 



Foderladorna för hjortarna äro kringstängda med 

 gårdar till 20 stegs bredd ifrån ladan, att ej vilda 

 hästar må äta upp höet, ty hjortarna hoppa lätt öfver 

 gärdesgården, men hästarna icke så. 



Om aftonen hörde man näktergalarna sjunga, 

 och man såg de små fyrfotade djuren flädermössen 

 kasta sig i luften såsom fåglar. 



Vinden var hela dagen S. 0. med en stark 

 stickande storm, att intet fartyg kunde af gå i dag; 

 blefvo vi alltså äfven denna natten i Gaxa. 



Juni 17. 



Om morgonen bittida anmodades vi af skepparen 

 att komma ombord; men som samma stickande sid- 

 vind med lika häftighet kontinuerade, och vi blefvo 

 varnade att gå på detta osäkra fartyget, som redan 

 var afklagadt och skulle nödsakligen helkölas, så 

 snart det komme öfver till Gottland, utom den olägen- 

 het, att fartyget ej kunde gå öfver stag eller vända 

 sig på sjön utan årors tillhjälp, höllo vi för betänk- 

 ligt att gå i ögonskenlig lifsfara, måste alltså låta 

 skepparen gå från oss. Härvid kan jag ej underlåta 



